Справа № 487/4220/26 
Провадження № 3/487/804/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Трелі Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
16.05.2026 року о 10:40:00 год. в м. Миколаїв, вул. Озерна, 11 водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) керував трактором Т-150к д.н.з. НОМЕР_2 разом із причепом 1 – ПТС-9 д.н.з. НОМЕР_3 . В установленому законом порядку на місці (на місці скоєння ДТП) продув технічний пристрій алкотестер Драгер ARMF-0275, який на видосі показав результат 2,21 проміле алкоголю. Згідно тесту номер 297 керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а ПДР – керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. 
 
Крім того, 16.05.2026 о 10:40:00 год. в м. Миколаїв, вул. Озерна, 11 водій ОСОБА_1 керував трактором Т-15к Т-150к д.н.з. НОМЕР_2 разом із причепом 1 – ПТС -9 д.н.з. НОМЕР_3 , був неуважним не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення із зупинившимся попереду транспортним засобом Audi e-tron S Sportback д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальні збитки, чим порушив п.2.3 б, п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
 
В судове засіданні ОСОБА_1 вину визнав, підтвердив викладені у протоколах обставини. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності. 
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно пункту 2.3-б Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно пункту 13.1 Правил, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що відповідальність за цією статтею наступає за вчинення двох дій, пов`язаних з порушенням ПДР України це керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та реакцію, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Будь-які дії, перелічені у цій диспозиції утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення лише по відношенню до особи, яка безпосередньо керує транспортним засобом (п. 1.10 ПДР України).
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд осіб, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння проводиться поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або, у разі незгоди водія на проведення такого огляду, у закладі охорони здоров`я. 
Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли особа почала рухатись.
Пунктом 2.9 А Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Не виконання вказаних правил утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 667427, серії ЕПР1 №667414 від 16.05.2026, алкотестом драгер №297 від 16.05.2026, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.05.2026 року, відео фіксацією, схемою місця ДТП від 16.05.2026, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області від 18.05.2026 та іншими матеріалами в їх сукупності.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, доведеною повністю.
Згідно ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладені стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд враховує обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме щире каяття винного. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом не встановлено.
Згідно із ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкцій, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи особу, що вчинив адміністративні правопорушення, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення, у вигляді у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 221, 268, 283, 284 КпАП України, суд – 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
(отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, ЄДРПОУ 37992030, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок UA438999980313010149000014001, код класифікації доходівбюджету 21081300). 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
(отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106). 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу (частина перша статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення)
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (стаття 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення). 
Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя В.О. Гаврасієнко