Справа № 127/38673/25
Провадження 2/127/9186/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 12.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 11.04.2025-100002165. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці кредит у розмірі 4000 грн. Позивач зазначив, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, однак відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на день подання позову утворилась заборгованість у розмірі 12200 грн, яка складається з 4000 грн заборгованості за тілом кредиту, 5400 грн процентів, 800 грн комісії, пов`язаної з наданням кредиту, та 2000 грн неустойки. Позивач також зазначив, що при формуванні суми позовних вимог врахував часткову оплату за договором у розмірі 200 грн, здійснену 29.05.2025. Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість та покласти на неї судові витрати. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням сторонам процесуальних прав та обов`язків, зокрема щодо подання відповідачкою відзиву на позовну заяву, а позивачем — відповіді на відзив.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Між сторонами укладено електронний кредитний договір № 11.04.2025-100002165 від 12.04.2025. Із поданих позивачем документів суд установив, що цей договір складався з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки до кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту). У договорі зазначено, що дата та час його укладення — 12.04.2025 о 11:03, а для підписання кредитного договору позичальниця використала одноразовий ідентифікатор Е514.
Відповідно до заявки та умов договору відповідачці надано кредит на таких умовах: дата надання кредиту - 12.04.2025, сума кредиту - 4000 грн 00 коп., строк, на який надається кредит, - 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту - 29.08.2025. Процентна ставка визначена як фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 20 % від суми кредиту, тобто 800 грн 00 коп. Денна процентна ставка за договором становить 0,87 %. Договором також передбачено, що продовження строку кредитування та строку виплати кредиту можливе у порядку, визначеному договором.
Відповідно до п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальниці у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальниця зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти і комісію. 
Згідно з п. 3.2 договору кредит надавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальниці кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, у тому числі із використанням реквізитів електронного платіжного засобу 5168-74ХХ-ХХХХ-5993. 
Відповідно до п. 4.3 договору днем надання кредиту є списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту чи сплати платежу — день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця. 
Згідно з п. 4.4 договору проценти кредитодавець нараховує з дня надання кредиту включно до дати його фактичного повернення, при цьому проценти за користування кредитом кредитодавець нараховує та обліковує щоденно. 
Згідно з п. 6.1 договору позичальниця зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та комісію у строки, визначені заявкою, а неустойку — з моменту пред`явлення відповідної вимоги кредитодавцем. 
Відповідно до п. 7.6 договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальницею будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець має право нарахувати неустойку, розмір якої встановлений у заявці. У договорі визначено, що неустойка становить 40 грн 00 коп. за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.
У заявці до кредитного договору сторони також зафіксували реквізити належного позичальниці електронного платіжного засобу для надання коштів за договором — 5168-74ХХ-ХХХХ-5993.
Під час укладення кредитного договору відповідачка пройшла ідентифікацію із використанням Системи BankID Національного банку України. Інформація, отримана з центрального вузла Системи BankID НБУ, містить дані про ОСОБА_1 , її РНОКПП, дату народження, номер телефону, адресу реєстрації місця проживання, а також реквізити документа, що посвідчує особу.
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.11.2025 № 1-2711 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 5168745132145993 12.04.2025 о 11:03:38 у сумі 4000 грн 00 коп., номер транзакції в системі iPay.ua — 709022412, призначення платежу: «Видача за договором кредиту № 11.04.2025-100002165». 
Позивач також подав копію договору № ФК-П-2024/01-2, укладеного з ТОВ «Універсальні платіжні рішення», на підставі якого ця юридична особа надавала послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 11.04.2025-100002165 від 12.04.2025 заборгованість відповідачки становить 12200 грн, з яких 4000 грн — основний борг, 5400 грн — проценти, 800 грн — комісія за надання, 2000 грн — неустойка. У довідці також зазначено, що проценти за кредитом нараховані за період з 12.04.2025 по 29.08.2025.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. 
Частина перша статті 549 ЦК України визначає, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За частиною першою статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення. Неустойка та інші платежі, нараховані з 24.02.2022 за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем. 
Воєнний стан в Україні продовжено Указом Президента України від 27 квітня 2026 року №342/2026, затвердженим Законом України від 28 квітня 2026 року № 4857-IX.
Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Позивач підтвердив належними та допустимими доказами, що 12.04.2025 сторони уклали електронний кредитний договір № 11.04.2025-100002165, відповідачка пройшла ідентифікацію із використанням Системи BankID НБУ, прийняла умови договору та підписала його одноразовим ідентифікатором Е514.
Факт надання відповідачці кредитних коштів у сумі 4000 грн підтверджують умови кредитного договору, заявка до нього, лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» щодо успішного переказу коштів на картку НОМЕР_1 , а також збіг реквізитів електронного платіжного засобу, зазначених у договорі, з номером картки, на яку здійснено переказ. Відповідачка не подала заперечень проти позову, не спростувала факт отримання кредитних коштів та не надала доказів на підтвердження іншого.
Суд окремо враховує, що у позовній заяві позивач зазначив про часткову сплату 200 грн від 29.05.2025 та вказав, що врахував її при формуванні довідки-розрахунку і визначенні загальної суми позову. Отже, суд розглядає вимоги саме у тому розмірі, в якому позивач їх заявив після врахування цієї обставини.
Отже, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення 4000 грн основного боргу є обґрунтованою, оскільки позивач надав кредитні кошти в цій сумі, а відповідачка не надала доказів їх погашення. Щодо розміру процентів, заявлених до стягнення позивачем, суд встановив, що сторони погодили фіксовану ставку 1 % на день, яка не перевищує встановлених законом обмежень, а розрахунок здійснюється відповідно до умов договору залежно від суми кредиту та строку користування. За 140 днів максимальна сума процентів могла становити 5600 грн, тоді як позивач заявив до стягнення 5400 грн, що відповідає умовам договору і не було спростовано відповідачкою, у зв`язку з чим ця вимога також підлягає задоволенню.
Умовами договору сторони прямо погодили комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 800 грн 00 коп. Комісію включено до умов договору як складову плати за надання кредиту, її розмір визначений, а позивач просить стягнути саме ту суму, яку сторони погодили у договорі. Відповідачка доказів сплати цієї комісії або заперечень щодо цієї частини вимог не подала. Тому вимога про стягнення 800 грн комісії також підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення неустойки суд вважає, що підстав для її задоволення немає з огляду на таке..
Позивач просить стягнути 2000 грн неустойки, нарахованої за прострочення виконання відповідачкою грошових зобов`язань за кредитним договором. Водночас спірні правовідносини виникли та існували у період дії в Україні воєнного стану. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняє позичальника від обов`язку сплачувати на користь кредитодавця неустойку за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), а нарахована у цей період неустойка підлягає списанню кредитодавцем. За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідачки 2000 грн неустойки відсутні.
За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, - з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 10200 грн, з яких 4000 грн - тіло кредиту, 5400 грн - проценти, 800 грн - комісія за надання кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено на 83,60 %, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 2025 грн 13 коп. судового збору.
Керуючись ст. 4, 12, 76, 77, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 11.04.2025-100002165 від 12.04.2025 у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2025 (дві тисячі двадцять п`ять) гривень 13 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя           В. В. Горбатюк