Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/926/26 
Провадження № 2/376/1269/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Сквирський районний суд Київської області у складі: 
Головуючого судді – Коваленка О.М.
за участю секретаря – Таранчук В.О.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно,
ВСТАНОВИВ:
25.03.2026 року до Сквирського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, в якій він просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений 18.01.2026 року між продавцем: ОСОБА_2 та покупцем: ОСОБА_1 та визнати право власності за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 січня 2026 року року між ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_2 , як продавцем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. Всі істотні умови договору купівлі-продажу та попереднього договору до його реєстрації сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 9 попереднього договору та розписка про отримання продавцем грошових коштів.   Протягом всього часу з моменту укладення попереднього договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак позбавлений можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, розпоряджатися майном, оскільки договір нотаріально не посвідчений.   12 лютого 2026 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив відповідача укласти письмовий нотаріальний договір купівлі-продажу квартири. Однак, станом на 25.03.2026 року відповідач ухиляється від укладання письмового нотаріального договору купівлі-продажу квартири. Позивач вручив лист матері відповідача, про що є розписка про отримання. 
Отже, відповідач фактично ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, адже будучи належним чином повідомленим про обов`язок нотаріально укласти договір, станом на момент подачі позовної заяви до суду, не повідомив позивача про можливу дату укладання договору, на зв`язок з позивачем не виходить. 
В контексті викладеного важливо наголосити на тому, що ухилення від нотаріального посвідчення договору може проявлятися не лише в активній формі але й у бездіяльності відповідача по справі.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно.
Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити. Також повідомляє, що 12 лютого 2026 року отримав тяжке поранення, як військовослужбовець під час переміщення особового складу в районі н.п. Барвінівка Тернуватської селищної територіальної громади Запорізької області, потребує довготривалого лікування, в зв`язку з чим немає можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна та з`явитися на судове засідання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.
Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач – визнати позов на будь – якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 18 січня 2026 року року між ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_2 , як продавцем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі Рішення Сквирського районного суду Київської області від 16.12.2022 року у справі №376/2500/22, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав від 15.09.2025 року, індексний номер 443494545.
Всі істотні умови договору купівлі-продажу та попереднього договору до його реєстрації сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 9 попереднього договору та розписка про отримання продавцем грошових коштів.   
Протягом всього часу з моменту укладення попереднього договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак позбавлений можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, розпоряджатися майном, оскільки договір нотаріально не посвідчений.  
12 лютого 2026 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив відповідача укласти письмовий нотаріальний договір купівлі-продажу квартири. 
Однак, станом на 25.03.2026 року відповідач ухиляється від укладання письмового та нотаріального договору купівлі-продажу квартири. Позивач вручив лист матері відповідача, про що є розписка про отримання. 
Отже, відповідач фактично ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, адже будучи належним чином повідомленим про обов`язок нотаріально укласти договір, станом на момент подачі позовної заяви до суду, не повідомив позивача про можливу дату укладання договору, на зв`язок з позивачем не виходить. 
Відповідач ОСОБА_2 надав до суду підтверджуючі документи, що 12 лютого 2026 року він отримав тяжке поранення, як військовослужбовець під час переміщення особового складу в районі н.п. Барвінівка Тернуватської селищної територіальної громади Запорізької області, потребує довготривалого лікування, що підтверджується копією Довідки №14/9 від 17.02.2026 року командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , копією Довідки №14 від 04.03.2026 року КНП "КМКЛ ШМД", копією Довідки військово-лікарської комісії від 12.03.2026 року № 2026-0312-0923-3820-3, в зв`язку з чим немає можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна за станом свого здоров`я.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, сере іншого і визнання права.
Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 ЦК України. 
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 рокуз підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Неможливість здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із ухиленням продавця та сторони в договорі купівлі-продажу від укладення письмового та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та з чого вбачається втрата можливості з цієї причини його посвідчити, є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.
Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію.
Відповідно дост. 334 ЦК Україниправо власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що позивач іншого шляху для захисту своїх прав немає - позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2,4,12,13, 76,81, 200,206, 211,247, 258,259,263 – 265,351,352,354 ЦПК України, ст. 202, 220, 328, 334, 392 640 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно - задовольнити в повному обсязі.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 18.01.2026 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 50,9 кв.м., житловою плоощею 30,3кв.м, що належить ОСОБА_2 .
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко