печерський районний суд міста києва

Справа № 757/47509/25-ц 
пр. 2-5523/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року 
Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Головко Ю. Г.,
за участю секретаря судового засідання Сіренко С. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство Виробництво об`єднання «Київський радіозавод» в особі Арбітражного керуючого Мисана Василя Миколайовича, державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк Ольга Борисівна про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, -
В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування заявленого позову позивачки посилалися на те, що постановою Київського апеляційного суду від 12.08.2021 у справі № 753/7399/16 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод», третя особа: Дарницький районний центр зайнятості, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково та вирішено стягнути з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 30.06.2021 у розмірі 947 001 грн 35 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп, стягнуто з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 30.06.2021 у розмірі 812 902 грн 17 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн 00 коп., а всього 817 902 грн. 17 коп.; стягнуто з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 30.06.2021 у розмірі 468 910 грн 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., а всього 473 910 грн 98 коп.; стягнути з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 31.05.2014 у розмірі 130 966 грн 39 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., а всього 135 966 грн 39 коп. Вказане рішення набрало законної сили з моменту його проголошення, а саме з 12.08.2021.
В добровільному порядку вищевказане рішення суду не було виконане державним підприємством «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод», тому 02.11.2021 Дарницьким районним судом міста Києва за відповідним рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було видано виконавчі листи, на підставі яких вже 11.11.2021 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. були винесені відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження з їх примусового виконання.
Однак, у зв`язку зі спливом 6-ти місячного строку з дня винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень та відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення за виконавчими документами та враховуючи той факт, що боржник є державним підприємством.
05.09.2022 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. у зазначених вище виконавчих провадженнях були складено акти державного виконавця, які з заявами про виконання рішень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду направлено разом з іншими документами виконавчих проваджень до Державної Казначейської служби України.
Відповідно до листа Державної казначейської служби України 5-01-1-01/21485 від 16.11.2023 у Казначействі на обліку за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» - з 06.10.2022 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/7399/16 про стягнення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 817902,17 грн. Зазначений виконавчий лист зареєстровано в Казначействі 06.10.2022 за вх. №06-61399, номер черзі 18626; з 06.10.2022 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/7399/16 про стягнення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 952001,35 грн. Зазначений виконавчий лист зареєстровано в Казначействі 06.10.2022 за вх. №06-61396, номер черзі 18627; з 06.10.2022 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/7399/16 про стягнення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 473 910,98 грн. Зазначений виконавчий лист зареєстровано в Казначействі 06.10.2022 за вх. №06-61393, номер черзі 18628.
Виконання таких судових рішень здійснюється за бюджетною програмою за КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», на фінансування якої в Законі України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено 100 млн. грн. В той же час, рішення суду від 12.08.2021 не виконане.
Загальний розмір інфляційних втрат ОСОБА_1 інфляційних втрат 235 905, 03 грн. та три проценти річних у розмірі 77 307,73 грн; ОСОБА_3 інфляційних втрат 117 434,69 грн., три проценти річних 38 484,17 грн.; ОСОБА_2 інфляційних втрат 202 675,38 грн. три проценти річних у розмірі 66 418,14 грн.
На думку позивачів, оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, тому враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦПК України, він зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2025 провадження у справі відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Представник позивачів та ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з викладених обставин.
Представник Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України заявленого позову не визнала, покликається на те, що Державна казначейська служба України вживає всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання виконавчих листів про стягнення коштів на користь позивачів. Водночас, Державний бюджет України, за КПКВК 3504040, ані за будь-якою іншою бюджетною програмою не передбачає асигнувань для виплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Постановою Київського апеляційного суду від 12.08.2021 у справі № 753/7399/16 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод», третя особа: Дарницький районний центр зайнятості, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково та вирішено стягнути з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 30.06.2021 у розмірі 947 001 грн 35 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., а всього 952 001 грн 35 коп; стягнуто з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 30.06.2021 у розмірі 812 902 грн 17 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн 00 коп., а всього 817 902 грн. 17 коп.; стягнуто з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 30.06.2021 у розмірі 468 910 грн 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., а всього 473 910 грн 98 коп.; стягнути з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2012 по 31.05.2014 у розмірі 130 966 грн 39 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., а всього 135 966 грн 39 коп. Вказане рішення набрало законної сили з моменту його проголошення, а саме з 12.08.2021. 
В добровільному порядку вищевказане рішення суду не було виконане державним підприємством «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод».
02.11.2021 Дарницьким районним судом міста Києва за відповідним рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було видано Виконавчі листи, на підставі яких 11.11.2021 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. були винесені відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження з їх примусового виконання.
Однак, у зв`язку зі спливом 6-ти місячного строку з дня винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень та відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення за виконавчими документами та враховуючи той факт, що боржник є державним підприємством 05.09.2022 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. у зазначених вище виконавчих провадженнях були складено акти державного виконавця, які з заявами про виконання рішень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду направлено разом з іншими документами виконавчих проваджень до Державної Казначейської служби України.
Відповідно до листа Державної казначейської служби України 5-01-1-01/21485 від 16.11.2023 року у Казначействі на обліку за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою»:
- з 06.10.2022 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/7399/16 про стягнення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 817 902,17 грн. Зазначений виконавчий лист зареєстровано в Казначействі 06.10.2022 за вх. №06-61399, номер в черзі 18626; 
- з 06.10.2022 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/7399/16 про стягнення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 952 001,35 грн. Зазначений виконавчий лист зареєстровано в Казначействі 06.10.2022 за вх. №06-61396, номер черзі 18627; 
- з 06.10.2022 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/7399/16 про стягнення з державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 473 910,98 грн. Зазначений виконавчий лист зареєстровано в Казначействі 06.10.2022 за вх. №06-61393, номер черзі 18628.
Виконання таких судових рішень здійснюється за бюджетною програмою за КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», на фінансування якої в Законі України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено 100 млн. грн.
В той же час, рішення суду не виконане.
Загальний розмір ОСОБА_1 інфляційних втрат 235 905, 03 грн. та три проценти річних у розмірі 77 307,73 грн; ОСОБА_3 інфляційних втрат 117 434,69 грн., три проценти річних 38 484,17 грн.; ОСОБА_2 інфляційних втрат 202 675,38 грн. три проценти річних у розмірі 66 418,14 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини четвертої статті 13, частини першої статті 55, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.
Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68.
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили. 
У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.
Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 
Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі.
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. 
Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).
Судом встановлено, що рішення суду в справі № 753/7399/16 станом на сьогодні не виконано.
Отже, доводи відповідача про вживання ним заходів для виконання судового рішення у справі № 753/7399/16 є безпідставним та не звільняють останнього від обов`язку по сплаті інфляційних втрат та 3 % процентів річних за період його невиконання.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням судового рішення, що набрало законної сили відповідач не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі статтею 625 ЦК України, частиною другою якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Обставин, визначених ст. 622 ЦК України за яких відповідач як боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання не встановлено.
Разом з тим, суд зазначає, що грошові кошти повинні стягуватися саме з Державного бюджету України, а не з Державного бюджету України шляхом їх списання ДКС України з Єдиного казначейського рахунку.
Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст. 174 ЦК України).
Це правило стосується як договірної, так і позадоговірної відповідальності держави. З огляду на те, що саме держава наділяє її органи майном, зокрема коштами, ці органи не мають власного майна. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі незалежно від того, на якому казначейському рахунку вони обліковуються. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати цих коштів є держава Україна. Тому, як у спорі щодо відшкодування завданої державою шкоди у грошовому еквіваленті, так і у спорі щодо прострочення виконання обов`язку з виплати такого відшкодування, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у рішенні суду, суд стягує відповідні суми саме з Державного бюджету України, а не з конкретних рахунків органу державної влади, що представляє інтереси держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 та постанови Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 569/12383/17 (провадження № 61-12864св19), від 08.09.2021 року у справі № 751/7182/19 (провадження № 61-12426св20).
На підставі наведеного, так як у даних правовідносинах щодо виплати коштів за рішеннями суду Держава діяла саме через орган Державної казначейської служби України, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивачів три проценти річних і інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання за виконавчим листом у справі № 753/7399/16, виданим Дарницьким районним судом м. Києва.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн кожній з позивачок, суд виходить з наступного.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК України, згідно ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Разом з тим, звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивачки не надали суду жодних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачкам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачками не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, протиправність дій її заподіювача, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу).
Таким чином, вимоги про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, є необґрунтованими, оскільки такі вимоги не підтверджені належними доказами, тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство Виробництво об`єднання «Київський радіозавод» в особі Арбітражного керуючого Мисана Василя Миколайовича, державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк Ольга Борисівна про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 три проценти річних у розмірі 77 307,73 грн. і інфляційних втрат 235 905, 03 грн., у загальному розмірі 313 212,76 грн, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання за виконавчим листом у справі № 753/7399/16, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, а також 3082,91 грн (три тисячі вісімдесят дві гривні 91 копійок) сплаченого судового збору, шляхом списання з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку, які перерахувати за наступними реквізитами: отримувач ОСОБА_1 ; РНОКПП отримувача: НОМЕР_1 ; Банк: АТ КБ «Приватбанк», рахунок отримувача: IBAN НОМЕР_2 ).
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 три проценти річних 38 484,17 грн. і інфляційних втрат 117 434,69 грн., у загальному розмірі 155 918,86 грн, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання за виконавчим листом у справі № 753/7399/16, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, а також 1510,73 грн. сплаченого судового збору, шляхом списання з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку, які перерахувати за наступними реквізитами: отримувач ОСОБА_3 ; РНОКПП отримувача: НОМЕР_3 ; Банк: АТ КБ «Приватбанк», рахунок отримувача: IBAN НОМЕР_4 ).
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 три проценти річних у розмірі 66 418,14 грн. і інфляційних втрат 202 675,38 грн., у загальному розмірі 269 093,52 грн., нарахованих у зв`язку з простроченням виконання за виконавчим листом у справі № 753/7399/16, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, шляхом списання з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку, які перерахувати за наступними реквізитами: отримувач ОСОБА_2 ; РНОКПП отримувача: НОМЕР_5 ; Банк: АТ КБ «Приватбанк», рахунок отримувача IBAN НОМЕР_6 ).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. Г. Головко