ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/15215/23 пров. № А/857/6599/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гудима Л.Я., Мандзія О.П.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року з питань відстрочення і розстрочення виконання, змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Зозуля Д.П., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року, яке набрало законної сили, позов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн., додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням виплачених сум.
19 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась Рівненського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив у порядку статті 378 КАС України змінити спосіб і порядок виконання судового рішення від 19.09.2023 у справі № 460/15215/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заборгованість з пенсії за період з 01.07.2021 по 31.10.2023 в розмірі 56 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що Головне управління, яке є суб`єктом владних повноважень, протягом двох років з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі не виконало судове рішення в частині виплати заборгованості з пенсії, нарахованої за період з 01.07.2021 по 31.10.2023 в сумі 56 000,00грн
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення залишено без задоволення. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 378 КАС України зміна способу та порядку виконання судового рішення допускається лише за наявності обставин, які істотно ускладнюють або роблять неможливим його виконання, та не може призводити до зміни рішення по суті. Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення від 19.09.2023 у справі № 460/15215/23 має зобов`язальний характер, а питання стягнення конкретної суми заборгованості не було предметом позовних вимог і судового дослідження під час розгляду справи по суті. Оскільки судом не здійснювався розрахунок належної позивачу заборгованості, зміна способу виконання із зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсійної доплати на стягнення конкретної суми 56 000 грн фактично призвела б до зміни змісту резолютивної частини рішення та виходу за межі позовних вимог, що не передбачено статтею 378 КАС України. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що невиплата нарахованої суми зумовлена відсутністю бюджетного фінансування, а тому зміна способу виконання рішення не усуне причини його невиконання та не забезпечить фактичного отримання позивачем належних коштів 
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, та неправильно застосував положення частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України № 4094-ІХ від 21.11.2024, залишивши поза увагою те, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення щодо пенсійних виплат протягом понад двох місяців після набрання ним законної сили є самостійною та достатньою підставою для зміни способу і порядку його виконання шляхом стягнення нарахованих сум. Незважаючи на те, що відповідачем на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії та визначено суму заборгованості у розмірі 56 000 грн, така сума понад двадцять шість місяців не виплачена позивачу ні в добровільному, ні в примусовому порядку, що свідчить про фактичне невиконання судового рішення та порушення гарантій його обов`язковості, передбачених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 і 370 КАС України. При цьому зміна способу виконання рішення у даному випадку не змінює його суті та не створює нового грошового зобов`язання, а є процесуальним механізмом забезпечення реального виконання судового рішення, спрямованим на ефективний захист права позивача на пенсійне забезпечення. Водночас суд першої інстанції безпідставно застосував правові висновки Верховного Суду, сформовані за редакцією статті 378 КАС України, що діяла до 19.12.2024, не врахувавши нове правове регулювання та актуальну судову практику, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України). 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 460/15215/ визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2021р. щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.07.2021р. нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн., додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/15215/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням раніше виплачених сум, а заборгованість пенсії, нарахованої відповідачем на виконання рішення суду № 460/15215/23 за період з 01.07.2021 по 31.10.2023 в сумі 56 000,00 грн.
Суд першої інстанції встановив, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 року у справі № 460/15215/23, яке набрало законної сили, станом на час розгляду заяви, поданої у порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконане.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Положенням частини першої статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі – Закон № 4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.».
Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Як зазначено у пояснювальній записці до проєкту Закону №4094-ІХ (https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/1861803) він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що прийняттям Закону № 4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення.
Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Застосовуючи абзац другий частини третьої статті 378 КАС України колегія суддів встановила, що оскільки рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, не було виконане у частині виплати грошових коштів, процесуальний закон передбачає можливість зміни способу виконання із зобов`язання вчинити дії (нарахувати та виплатити) на стягнення конкретної нарахованої суми (56 000,00 грн) з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22, яка враховується судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї апеляційної скарги.
Із матеріалів справи слідує, станом на момент звернення із відповідною заявою заборгованість з виплати пенсії з 01.07.2021 по 31.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь позивача не виконало, що свідчить про невиконання рішення суду боржником.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 56 000,00 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. 
Відтак, наявні підстави для заміни невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, відтак оскаржене судове рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям нового про задоволення такої заяви позивача, з наведених вище підстав, тому вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 312, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 378 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року з питань відстрочення і розстрочення виконання, змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 460/15215/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду задовольнити повністю.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 460/15215/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000 грн з урахуванням виплачених сум на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2023 року у розмірі 56 000,00 (п`ятдесят шість тисяч) грн. 
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. П. Мандзій