ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
25 червня 2026 року (11:58)	Справа № 280/902/25 СН/280/9/26  м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Калашник Ю.В.,
секретар судового засідання Черченко К.Ю., 
за участю представників: позивача Піскарьова А.О., Мазурак В.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління ДПС у м.Києві (далі – відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення про накладення штрафу №00514240901 від 31.07.2023 та №00514220901 від 31.07.2023, винесені Головним управлінням ДПС у м. Києві.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 у справі №280/902/25, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.03.2026 у справі №280/902/25, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою від 06.04.2026 справу прийнято до провадження суддею Калашник Ю.В. та призначено підготовче засідання на 06.05.2026.
У підготовчому засіданні 06.05.2026 оголошувалась перерва до 03.06.2026.
Протокольною ухвалою суду від 03.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 25.06.2026.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що посадовими особами відповідача проведено перевірку позивача, під час якої встановлено факт реалізації тютюнових виробів без наявності марки акцизного податку та зберігання з метою реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку. За наслідками проведеної перевірки відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зазначає, що 23.08.2023 Дарницький районний суд м. Києва, розглянувши протокол про притягнення до адміністративною відповідальності позивача у справі №753/9173/23, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрив у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2023 №753/9173/23 набрала законної сили 04.09.2023. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, усупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не містить відомостей про встановлений факт продажу тютюнових виробів, електронних сигарет або рідин до них без відповідної марки акцизного податку ОСОБА_1 , у якій кількості, кому та за яку суму. При цьому, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає саме у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима. Також суд враховує той факт, що всупереч вимог ст.ст. 256, 264, 265 КУпАП виручка від торгівлі не вилучалася та не оглядалася. Отже доказів, які б підтверджували торгівлю ОСОБА_1 тютюновими виробами, не надано. З огляду на зазначене, позивач вважає винесені податкові повідомлення-рішення від 31 липня 2023 року № 00514240901 та від 31 липня 2023 року № 00514220901 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
ГУ ДПС у м.Києві позовні вимоги не визнало та надало відзив на позовну заяву (вх. №22331 від 24.04.2026), в якому зазначено, що під час проведення фактичної перевірки позивача за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що позивач здійснював реалізацію та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору та без наявності ліцензії. Перед початковим перевірки було здійснено придбання пачки тютюну, про що видано чек від 24.05.2023 №139602. В ході перевірки здійснено зняття залишків тютюнових виробів, та на момент перевірки загальна вартість товару складала 305112,09грн. Позивачем надано пояснення під час перевірки, що підтверджують факт вчинення порушення. Зазначає, що перевіряючими особами при проведенні перевірки надані усі необхідні документи, відповідності до чинного законодавства. Факт вчинення позивачем порушення є доведеним, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначив, що зі змісту наданого відповідачем чеку неможливо встановити, який саме товар був придбаний та яким суб`єктом підприємницької діяльності здійснена реалізація такого товару. Зазначає, що після закупки до моменту вручення позивачу наказу та направлень на перевірки пройшло більше години. Також зазначає, що пояснення, надані позивачем під час перевірки є хибними, оскільки надані без присутності адвоката. Після приїзду поліції, позивач надав інші пояснення. Також вказав, що товар залишки якого описані відповідачем під час перевірки взагалі не належить позивачу. Просить позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що перевіркою доведений факт вчинення позивачем порушення чинного податкового законодавства, що підтверджується, зокрема, чеком та поясненнями позивача. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.
Враховуючи норми ч.3 ст.243 КАС України, у судовому засіданні 25.06.2026 проголошено скорочене рішення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві, на підставі наказу від 04.05.2023 №1861-п (т.1 а.с.53), 24.05.2023 проведено фактичну перевірку господарської одиниці-кафе за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 05.06.2023 №42007/ж5/26-15-09- 01/ НОМЕР_1 .
Під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог статті 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-ВР).
Так, зі змісту акту вбачається, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено факт реалізації тютюнового виробу (тютюн для кальяну Jibiar) у кількості одна пачка без наявності марки акцизного податку встановленого зразка, а також встановлено факт зберігання з метою реалізації тютюнових виробів (на суму 416898 грн), одноразових електронних сигарет (з рідинами) (на суму 106610 грн) та рідин, що використовуються в електронних сигаретах (на суму 35870 грн), в асортименті.
24.05.2023 співробітниками Дарницького УП ГУНП у місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №275618 від 24.05.2023, відповідно до якого 24.05.2023 близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив продаж тютюнових виробів, а саме тютюну для кальянів, електронних цигарок, заправок для електронних цигарок без марок акцизного збору, чим ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку -тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
31.07.2023 відповідачем, за наслідками проведеної перевірки та на підставі зазначеного Акту фактичної перевірки було складено податкові повідомлення-рішення, а саме:
№00514240901, щодо порушення позивачем статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у сумі 833 796,00 грн;
№00514220901 щодо порушення ФОП ОСОБА_1 п. 85.2 статті 85 ПК України та на підставі підпункту 54.33 пункту 54.3 статті 54 і пункту 121.1 статті 121 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020,00 грн. 
Не погоджуючись із вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із до суду із цим позовом.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, зазначає таке.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку , встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
В силу пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, пп. 80.2.5 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Згідно із п. 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом.
Позивач не оскаржує факт призначення перевірки та право контролюючого органу на її здійснення, проте зазначає, що після проведення закупки до моменту вручення позивачу направлень та копії наказу на перевірку пройшло більше голини. Так, відповідно до чеку, товар придбаний о 13:43, а направлення та копія наказу вручені о 14:50. 
Суд не вбачає порушень у діях посадових осіб відповідача щодо такого проміжку часу від моменту придбання товару до моменту вручення направлень та копії наказу, оскільки вказане жодним чином не змінює фактичні обставини справи.
Щодо встановлених під час перевірки порушень, то суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначаються Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі – Закон №481/95-ВР).
Згідно з підпунктом 14.1.107, підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.
Згідно з підпунктом 14.1.56 прим. 4, пункту 14.1 статті 14 ПК України, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, - рідкі суміші хімічних речовин, що містять або не містять нікотин, використовуються для створення пари в електронних сигаретах та містяться, зокрема, в картриджах, заправних контейнерах та інших ємностях.
Відповідно до абз.3 п.4 ст.11 Закону №481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Згідно з пунктами 226.1, 226.3, 226.7, 226.9 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів. Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв. Алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції - вважаються такими, що немарковані. Електронна сигарета - виріб, який може бути використаний для споживання (вдихання) парів, що утворюються внаслідок нагрівання компонентами такого виробу рідин, що містять або не містять нікотин. Електронні сигарети можуть бути одноразовими або багаторазовими.
Відтак, відповідно до чинного законодавства, на тютюнових виробах та рідинах, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезених на митну територію України, має бути наклеєна акцизна марка, яка повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції.
Пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів віднесено, зокрема, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.
Відповідно до матеріалів справи, а саме, акту фактичної перевірки, перевіряючими особами встановлено факт реалізації тютюнового виробу (тютюн для кальяну Jibiar) у кількості одна пачка без наявності марки акцизного податку встановленого зразка, що підтверджується поясненням керівника ОСОБА_1 . Також встановлено факт зберігання з метою реалізації тютюнових виробів (на суму 416898 грн), одноразових електронних сигарет (з рідинами) (на суму 106 610 грн) та рідин, що використовуються в електронних сигаретах (на суму 35870 грн), в асортименті на загальну суму 559378 грн без марок акцизного податку встановленого зразка. По вказаному факту працівниками Національної поліції складено адміністративний протокол від 24.05.2023 №275618 та вилучено тютюнових виробів, одноразових електронних сигарет (з рідинами) та рідин, що використовуються в електронних сигаретах в асортименті без марок акцизного податку в кількості 3579 шт.
Так, до акту перевірки долучено, зокрема, копію товарного чеку від 24.05.2023 на 120,00 грн. на товар Jibiar two apple gold, Лаха 28, Лавка.ЮА (т.2 а.с.161).
Суд зазначає, що зі змісту вказаного чеку не можливо встановити, який саме товар був реалізований і ким, що означає Лаха 28, Лавка.ЮА, і яке відношення цей чек має до позивача та здійснюваної ним підприємницької діяльності.
Отже, на думку суду, жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного зберігання та реалізація тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, відповідачем до суду не надано. 
Так, із наданого товарного чеку №139602 від 24 травня 2023 року не можливо встановити, що цей чек, виданий саме позивачем. Надана з чеком копія листівки “Лавка.ЮА” не підтверджує, що товар було реалізовано саме в магазині-кафе, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 .
З огляду на вказане, суд вважає, що доказів реалізації тютюнового виробу (тютюн для кальяну Jibiar), як про це зазначено у Акті фактичної перевірки, матеріали фактичної перевірки не містять, а доказів зворотнього відповідачем суду не надано.
Також, представник позивача вказував, що описані під час перевірки залишки продукції взагалі не належать позивачу. Представник позивача посилався на те, що тютюнові вироби, які вилучені з приміщення під час перевірки не належить йому, оскільки приміщення за адресою АДРЕСА_2 , він орендує в іншої приватної особи. 
Суд зазначає, що відповідачем не спростовані такі доводи та, відповідно, не надано доказів того, що товар належить саме позивачу.
Отже, суд вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем порушення приписів Закону №481/95-ВР.
Крім того, суд звертає вагу на той факт, що 24.05.2023 співробітниками Дарницького УП ГУНП у місті Києві складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №275618 від 24.05.2023 про те, що 24.05.2023 близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 , здійснив продаж тютюнових виробів, а саме тютюну для кальянів, електронних цигарок, заправок для електронних цигарок без марок акцизного збору, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП), роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку -тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
23.08.2023 Дарницьким районним судом м.Києва, за результатами розгляду протоколу про притягнення до адміністративною відповідальності ОСОБА_1 , винесено Постанову у судовій справі ЄУ №753/9173/23, відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначена постанова набрала законної сили 04.09.2023. 
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що: «…протокол про адміністративне правопорушення, усупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не містить відомостей про встановлений факт продажу тютюнових виробів, електронних сигарет або рідин до них без відповідної марки акцизного податку ОСОБА_1 , у якій кількості, кому та за яку суму. При цьому, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає саме у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима. Також суд враховує той факт, що всупереч вимог ст.ст. 256, 264, 265 КУпАП виручка від торгівлі не вилучалася та не оглядалася. Отже доказів, які б підтверджували торгівлю ОСОБА_1 тютюновими виробами, не надано.... Суд вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим не доведено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП….».
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частина шоста статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України містить припис про обов`язковість врахування для адміністративного суду, зокрема постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Указаний преюдиційний припис обумовлений тим, що у випадку, передбаченому частиною шостою статті 78 КАС України, судовим рішенням вирішується питання про наявність або відсутність винних дій (бездіяльності) певної особи, через які для цієї особи виникають правові наслідки. Між тим преюдиційні обставини, що наведені в частинах четвертій та п`ятій статті 78 КАС України, як підстава звільнення від доказування не мають абсолютного характеру, оскільки передбачають надання оцінки певним обставинам та фактам, що в свою чергу не є тотожними з встановленням наявності чи відсутності, зокрема адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що сама по собі постанова Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2023 №753/9173/23 не може бути єдиною і безумовною підставою для висновку про відсутність у діях позивача протиправності та не може бути єдиною підставою для задоволення позовних вимог у цій справі. 
В той же час, таке судове рішення є додатковим доказом, яке у сукупності із зазначеними вище висновками суду щодо товарного чеку та не визначення належності описаних залишків товару, дає змогу дійти більш обґрунтованого висновку щодо не вчинення позивачем порушень, про які стверджує відповідач.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення №00514240901 від 31.07.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 31.07.2023 №00514220901 на суму 1020грн за ненадання позивачем податковому органу запитуваних документів, то суд зазначає таке.
Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Так, у Постанові Верховного Суду від 08.11.2021 у справі №640/21601/19 (адміністративне провадження №К/9901/29708/20), зазначено, що в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю. В той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України.
В Акті фактичної перевірки ГУ ДПС у м. Києві зазначало, що зверталося до позивача з письмовою вимогою від 24 травня 2023 року про надання до перевірки завірених належним чином копії документів, які є предметом перевірки, проте позивач до перевірки не надав запитуваних документів.
Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів наявності письмового запиту від 24 травня 2023 року. Так, відповідачем не доведено та не надано доказів отримання чи відмови від отримання позивачем вказаного запиту.
Надані відповідачем копії конвертів та копії довідок про причини повернення (а.с.158-159, т.2) не дають змогу ідентифікувати поштове вкладення. Відтак, доказів належного надсилання позивачу запиту відповідач суду не надав.
Отже, після початку проведення перевірки контролюючий орган не здійснив усіх залежних від нього заходів задля забезпечення платнику податків можливості надати усі наявні у нього первинні та інші документи, пов`язані із предметом перевірки.
В свою чергу позивач посилався на те, що жодних письмових запитів щодо надання копій документів, завірених належним чином йому не вручалося та не направлялося. 
Доказів зворотнього представником відповідача не надано.
Відомості про складання акту відмови надання документів у суду також відсутні. 
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення №00514220901 від 31.07.2023 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок про порушення позивачем податкового законодавства, зроблений відповідачем в акті фактичної перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом перевірки порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8348,16 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м.Києві.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м.Києві №00514240901 від 31.07.2023 та №00514220901 від 31.07.2023.
Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві судовий збір у розмірі 8348,16 грн (вісім тисяч триста сорок вісім гривень 16 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складене 30.06.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник