Справа №676/340/26
Номер провадження 2/676/2016/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області
у складі: головуючої судді -Пилипенко І.О.,
секретаря судового засідання -Райтаровського В.І.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Романової Л.В.,
представника органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради - Семенюк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янець-Подільський, Хмельницької області в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19.09.2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. З відповідачем вони проживають окремо, діти проживають з нею. Починаючи з 2023 року відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні. Згідно із рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 05.12.2016 року ОСОБА_2 усиновив її старшого сина ОСОБА_5 . Також рішеннями Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14.06.2019 року та від 13.06.2024 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З моменту винесення рішення боржником аліменти сплачуються нерегулярно і не своєчасно. Діти не згадують батька та не мають до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки вони не зустрічалися. Довідкою Кам?янець-Подільського ліцею N9 від 13.10.2025 року N?327, підтверджено, що ОСОБА_4 є учнем 3-Б класу, батько ОСОБА_2 контакту із закладом освіти не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до закладу освіти приводить і забирає мати. Довідкою Кам?янець-Подільського ліцею N?9 від 11 грудня 2023 року N?273 також зазначено про те, що батько дитини ОСОБА_6 успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується. Позивач є  військовослужбовцем і перебуває на військовій службі за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 09.12.2025 року N5649. Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 є учасником бойових дій. Відповідач  ОСОБА_2 також проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Однак, 07 жовтня 2025 року самовільно залишив місце служби та не повернувся до виконання службових обов?язків по теперішній час, чим грубо порушив вимоги військової дисципліни та статутів ЗСУ. До моменту залишення частини мав дисциплінарні стягнення за порушення розпорядку дня та неналежне виконання обов?язків за посадою, за неналежну підготовку до проведення занять. У службовій характеристиці на ОСОБА_2 зазначено про те, що ОСОБА_2 проявив себе як військовослужбовець із низьким рівнем дисциплінованості та відповідальності.
Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також з відповідача стягнути сплачений судовий збір. 
Рух справи.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонний суду Хмельницької області від 28 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонний суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. 
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Романова А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав зазначених в позовній заяві та просили суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його синів. Відповідач є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частині та виїхав за межі України та перестав сплачувати аліменти на утримання дітей. Більше трьох років не спілкується із дітьми, не підтримує їх.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином за місцем його реєстрації, в тому числі оголошенням на сайті суду. 
Представник третьої особи орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської, Хмельницької області Семенюк І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідно до поданого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , а також пояснила, що на засіданні комісії в телефонному режимі був присутній відповідач ОСОБА_2 , який підтвердив, що перебуває за межами України, а тому не має можливості спілкуватись із дітьми, фактично заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначив, що дітей любить. 
Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 10 лютого 2017 року, виданого повторно Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 
З копії витягу з реєстру Кам`янець-Подільської територіальної громади від 19.01.2026 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
З копії витягу з реєстру Кам`янець-Подільської територіальної громади від 23.12.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 до 30.05.2023 року.
Згідно довідки Кам?янець-Подільського ліцею N327 від 13.10.2025 року ОСОБА_4 є учнем 3-Б класу, батько ОСОБА_2 контакту із закладом освіти не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до закладу освіти приводить і забирає мати
 ОСОБА_1 або бабуся зі сторони матері, на виклики до закладу приходить теж тількимати.
Відповідно до довідки сімейного лікаря ОСОБА_8 від 08.10.2025 року ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою у супроводі матері та бабусі ОСОБА_9 .
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно.
Із копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.12.2025 року по виконавчому провадженню №75902450 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку слідує, що станом на вересень 2025 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 95977,18 грн. 
Із копії службової характеристики, виданої тимчасово виконуючим обов`язки начальника 6 навчального курсу школи загальноосвітньої підготовки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , відповідач ОСОБА_2 проявив себе як військовослужбовець із низьким рівнем дисциплінованості та відповідальності, не здатний до самостійного виконання поставлених завдань і дотримання військової присяги.
Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2025 року та на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника школи загальноосвітньої підготовки підполковника ОСОБА_11 від 07.10.2025 року доручено провести службове розслідування про нез`явлення із відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом ОСОБА_2 з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню. 
В судовому засіданні була заслухана думка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що навчається на 1 курсі у Національній академії сухопутних військ, останній разі спілкувався із вітчимом у 2024 році у зв`язку із тим, що потрібен був його дозвіл на виїзд за кордон, однак останній відмовив. Коли навчався в ліцеї, то на його телефон дзвонили кредитори вітчима щодо сплати ним боргових зобов`язань. До повномасштабного вторгнення проживали всі разом в м. Кам`янець-Подільський; майже рік вони з братом прожили разом з вітчимом, коли мати перебувала на навчанні.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).
Згідно ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вирішуючи спір, суд на перше місце ставить як найкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.
Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Верховний Суд у своїх постановах наголошував, що особисті непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18, від 07 березня 2024 року у справі № 947/7448/22, від 24 квітня 2024 року у справі № 726/433/23).
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне – за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька (матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 18 травня 2023 року у справі № 760/9726/17, від 25 вересня 2024 року у справі № 759/11903/23, від 20 листопада 2024 року у справі № 757/33144/22-ц, від 27 листопада 2024 року у справі № 439/2302/23.
Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Однак у постановах Верховного Суду від 20 березня 2024 року по справі № 204/2097/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18 від 06 травня 2020 року по справі № 753/2025/19 також зазначено, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом, на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.
Тлумачення частини шостої статті 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22).
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19.
Так, судом встановлено, що до відповідача не застосовувалися заходи впливу в зв`язку з нехтуванням ним батьківськими обов`язками по відношенню до дітей, накладення адміністративної відповідальності, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Суд також враховує, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 15 листопада 2023 року в справі № 932/2483/21, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 07 лютого 2022 року в справі № 759/3554/20, від 26 липня 2021 року в справі № 638/15336/18).
Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 18 березня 2026 року №274 доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
При цьому, суд враховує, саме правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 12 березня 2025 року в справі № 454/768/23 (провадження № 61-13803св24), згідно яких, простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав.
Суд звертає увагу, що висновок органу опіки та піклування від 18 березня 2026 року №274, наданий органом опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд визнає недостатньо обґрунтованим, поверхневим, не у повній мірі об`єктивним, не підкріпленим сукупністю належних і допустимих доказів та без врахування думки відповідача ОСОБА_2 , яка викладена ним у письмовій заяві від 04.03.2026 року.
Так, суд звертає увагу, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, який заперечує проти цього, відповідно до поданої ним письмової заяви від 04.03.2026 року, яка адресована Кам`янець-Подільській міській раді, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку батька загрози для дітей, їх здоров`ю та психічному розвитку, не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дітей та необхідності в такий спосіб захисту їх прав.
Крім того, висновок органу опіки та піклування від 04 березня 2026 року №274 не містить обґрунтованого посилання на те, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей.
Таким чином, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки цей висновок має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, проте висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.
Озвучена думка Окарського Ельдара в судовому засіданні щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через певні обставини (вік, відмови батька у дозволі на виїзд за кордон), неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.
При цьому, судом враховано, що не можуть бути беззаперечними доказами для позбавлення батьківських прав довідки з шкільного навчального закладу, лікаря терапевта, які містять загальні фрази щодо неучасті відповідача у вихованні дитини ОСОБА_4 і не розкривають усіх аспектів та змісту такої складної категорії, як участь у вихованні дитини, вони в сукупності з іншими доказами не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав.
Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням саме щодо дітей, або що судом видавався обмежувальний припис в зв`язку з вчиненням відповідачем домашнього насильства відносно дитини.
Обставин, які б могли свідчити про наявність загрози для неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх здоров`ю та розвитку з боку батька, судом не встановлено.
Крім того, суд не приймає до уваги надані позивачем докази, які характеризують відповідача, зокрема те, що він є військовослужбовцем і відповідно до службової характеристики проявив себе як військовослужбовець із низьким рівнем дисциплінованості та відповідальності, а також про проведення відносно нього службового розслідування у зв`язку із нез`явлення із відпустки, оскільки надані докази не свідчать про застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав та не узгоджується з положеннями СК України та інтересами самих дітей.
З огляду на викладене, відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22 (провадження №61-13923св23)).
Всупереч ст. 81 ЦПК України позивач не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що могли б бути підставою для позбавлення його батьківських прав.
При цьому суд наголошує, що позивачем при розгляді спору не доведено суду, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на краще і сприятиме захисту інтересів дітей.
Таким чином, з урахуванням як найкращих інтересів дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, як і гострої соціальної необхідності у цьому. Також, судом не встановлено обставин, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Разом з цим, суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дітей, позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом. При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до дітей.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164, 181, 182, 183, 185, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 5, 10, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити. 
Попередити ОСОБА_2  про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання відносно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: : АДРЕСА_2 . 
Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, адреса Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський район, майдан Відродження 1. 

Суддя       І.О. Пилипенко