Справа № 351/823/25 
Провадження № 22-ц/4808/270/26 
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)  Василишин Л. В.,
суддів:     Пнівчук О. В., Максюти І. О., 
секретаря     Петріва Д.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 – адвоката Зленка Віталія Анатолійовича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2025 року, у справіза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» – Какун А. С. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1860/980/021612007/1, в межах якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . 
13 жовтня 2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за картковим рахунком, відкритим в межах зазначеного кредитного договору перейшло до позивача.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість ОСОБА_1 за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору № 1860/980/021612007/1 становить 32994,76 грн, з яких: 20300 грн – загальна сума боргу за тілом кредиту; 12694,76 грн – загальна сума боргу за відсотками.
Позивач з моменту отримання права вимоги до відповідача не нарахував йому жодних штрафних санкцій, а тому заборгованість останнього після набуття права вимоги залишилася незмінною.
Враховуючи викладене, представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору № 1860/980/021612007/1 в розмірі 32994,76 грн, а також понесені судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору № 1860/980/021612007/1 в розмірі 32994,76 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 3028 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт отримання відповідачем грошових коштів у зв`язку з укладенням кредитного договору з АТ «ОТП Банк», а також факт переходу права вимоги за цим договором до позивача. Крім того, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, розмір якої підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості та випискою з рахунку.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Зленко В. А. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у відзиві на позовну заяву він звертав увагу суду першої інстанції на те, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 спірної заборгованості. Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зіслався на виписку по рахунку та розрахунок заборгованості, з якими апелянт категорично не погоджується та вважає їх неналежними доказами у справі. Так, виписка по рахунку не була долучена позивачем до позовної заяві і у позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» на неї не посилалося. Крім того, розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не був підписаний первісним кредитором та у такому відсутній детальний опис нарахованої заборгованості, як поточної, так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником.
Лише після отримання відзиву на позов, ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало письмові пояснення з порушенням вимог цивільного процесуального закону, до якого долучило копії документів. Ба більше, в письмових поясненнях від 06 серпня 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» спочатку зазначав, що не мав можливості надати виписку з особового рахунку, оскільки така містить інформацію, яка є банківською таємницею. Проте в подальшому вказував уже на те, що він звернувся із запитами до первісного кредитора та отримав запитувані документи, водночас, будь-які докази його звернення до первісного кредитора у матеріалах справи відсутні, які і відсутні застереження у позові щодо труднощів в отриманні таких доказів.
За таких обставин, представник апелянта уважає, що позивач подав докази не у встановлений законом строк, а тому суд першої інстанції не повинен був брати такі докази до уваги.
Представник апелянта також звертає увагу на те, що копія виписки по рахунку, яка окрім того, що подана з порушенням норм процесуального права, у ній ще відсутня назва посади, прізвище та ініціали посадової особи, яка її склала, а також відсутній підпис такої особи. Зі змісту копії виписки слідує, що вона нібито видана на ім`я ОСОБА_1 , однак останній стверджує, що 16 квітня 2025 року він не звертався до АТ «ОТП Банк» із заявою про видачу йому чи іншим особам такої виписки. Заначене викликає сумніви у її достовірності та у наявності підстав для визнання її недійсною з огляду на відсутність обов`язкових реквізитів. 
Зазначає, що анкета-заява про надання відповідачу банківських послуг від 04 травня 2018 року не містить первісної суми кредиту, яка була надана ОСОБА_1 чи розміру кредитного ліміту, який був йому встановлений. Така інформація відсутня і у паспорті споживчого кредиту, на який посилається позивач. Розрахунок заборгованості, копія якого міститься у матеріалах справи, взагалі не містить стану рахунку відповідача в період з 04 травня 2018 року по 16 серпня 2020 року. Крім того, у розрахунку відображена лише загальна сума заборгованості, без будь-яких пояснень щодо її розподілу на тіло кредиту та проценти, хоча у своєму розрахунку ТОВ «ФК «ЄАПБ» розділяє суму заборгованості на певні складові – за тілом кредиту та за відсотками. 
Просить врахувати, що відповідач є військовослужбовцем, перебував безпосередньо в зоні бойових дій, а тому згідно із пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати процентів, штрафів, пені. З огляду на викладене, нарахування відповідачу заборгованості у сумі 12694,76 грн в період його перебування на військовій службі (з 06 червня 2022 року по 19 серпня 2024 року) є незаконним.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», стягнути із товариства понесені судові витрати.
Позиція інших учасників справи
Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» – Сова Ю. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів перерахування кредитних коштів відповідачу є необґрунтованими, оскільки такий факт підтверджується укладеним правочином, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Крім того, відповідач мав право спростувати факт отримання кредитних коштів, однак таким правом не скористався, що, на думку скаржника, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Також наголошує на тому, що поданий товариством розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору. Сторона відповідача контррозрахунок не подала, а тому не спростувала заявлений позивачем розмір заборгованості.
Крім того, звертає увагу, що статус військовослужбовця відповідач набув 06 липня 2022 року, тоді як спірний договір укладено 07 червня 2018 року, у зв`язку з чим, на думку представника позивача, відсутні підстави для звільнення його від сплати процентів за таким договором.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 04 травня 2018 року підписав заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 1860/980/021612007/1.
Відповідно до зазначеної заяви ОСОБА_1 , попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання нижчеперелічених банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі текстами договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця заява-анкета про надання банківських послуг, та які розміщені на офіційній інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.otpbank.com.ua, просив оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб тип картки: MC Gold, валюта рахунку: гривня, номер рахунку: НОМЕР_2 .
Умови обслуговування кредитної лінії: за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить: 5% в місяць, впродовж пільового періоду становить 0,01 % річних (а.с. 5).
Крім цього, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 6).
Також 15 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну кредитної лінії АТ «ОТП Банк», у якій просив встановити кредитну лінію на картковий рахунок. Зазначив, що погоджується з будь-яким розміром кредитної лінії, встановленим банком (а.с. 7).
13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 13/10/23 у відповідності до умов якого клієнт передає, а фактор приймає право грошовї вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 10-11).
Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за картковим рахунком № НОМЕР_1 , за кредитним договором № 1860/980/021612007/1 в сумі 32 994,76 грн, з яких: 20 300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 694,76 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 12).
Відповідно да розрахунку заборгованості, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 1860/980/021612007/1 від 07 червня 2018 року в розмірі 32 994,76 грн, з яких: 20 300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 694,76 грн – сума заборгованості за відсотками (а.с. 9).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, який виник між сторонами, виходив із того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» належними та допустимими доказами довело факт отримання відповідачем грошових коштів у зв`язку з укладенням ним кредитного договору з АТ «ОТП Банк», а також факт переходу права вимоги за цим договором до позивача. Крім того, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, розмір якої підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості та випискою з рахунку.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком з огляду на таке. 
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Однак всупереч наведеним вимогам позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.
Так, у матеріалах справи відсутній будь-який документ, який би підтверджував погоджений первісним кредитором та відповідачем розмір кредитного ліміту, наданого останньому, що унеможливлює встановлення обсягу зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості лише починаючи з 2020 року, тоді як анкета-заява та заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії підписані відповідачем у 2018 році. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що кредитні кошти були фактично надані відповідачу саме у 2020 році, а тому неможливо встановити момент виникнення зобов`язання, рух коштів за рахунком та період, за який здійснювалися нарахування.
Також із розрахунку заборгованості вбачається нарахування відсотків за користування кредитними коштами та відсотків за прострочену заборгованість, проте матеріали справи не містять доказів погодження сторонами таких умов, зокрема розміру процентної ставки, порядку її нарахування та підстав для нарахування процентів за прострочення. Так само відсутні докази, які б підтверджували погоджений сторонами порядок зарахування коштів, внесених відповідачем у рахунок погашення заборгованості.
За таких обставин колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у спірному випадку неможливо перевірити правильність та обґрунтованість наданого позивачем розрахунку, встановити правову природу заявлених до стягнення сум, а також їх відповідність умовам укладеного договору та вимогам чинного законодавства.
Ба більше, наявні у матеріалах справи документи містять суперечливі відомості щодо реквізитів кредитного договору та банківського рахунку відповідача. Так, у розрахунку заборгованості зазначено, що його складено за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим у межах кредитного договору № 1860/021612007/1 від 07 червня 2018 року. Аналогічні реквізити зазначені й у реєстрі боржників № 2 до договору факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року, на підставі якого перейшло право вимоги від первісного кредитора до позивача. Водночас у заяві-анкеті відповідача зазначено інший номер рахунку – № НОМЕР_2 . При цьому заява-анкета датована 04 травня 2018 року, а заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії – 15 травня 2018 року, тоді як будь-які документи, датовані 07 червня 2018 року, які б підтверджували укладення кредитного договору № 1860/021612007/1 або відкриття рахунку № НОМЕР_2 , у матеріалах справи відсутні.
Наведені розбіжності у реквізитах договору та рахунків, а також відсутність належних доказів укладення відповідного кредитного договору не дають можливості достеменно встановити, чи стосуються надані позивачем документи саме спірних правовідносин із відповідачем, що додатково свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеного не врахував, не надав належної оцінки відсутності у матеріалах справи доказів погодження істотних умов кредитного договору, суперечностям у поданих позивачем документах, а також недоведеності розміру та правової природи заявленої до стягнення заборгованості, у зв`язку з чим дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже, апеляційний суд уважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Щодо судових витрат
Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, то з позивача на користь відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3634 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зленка Віталія Анатолійовича задоволити.
Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області суду від 27 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3634 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 08 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  О. В. Пнівчук
І. О. Максюта