ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 917/119/24(910/2521/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І., 
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представник ТОВ "Сервіс Ойл" - Горьовий В. В.
представник ПрАТ "Нафтогазвидобування" - Пінчук-Ніколайчук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" 

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026
у складі колегії суддів: Слободіна М. М. - головуючого, Гребенюк Н. В., Шутенко І. А.
та на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.09.2025 
у складі судді Ореховської О.О.
у справі № 917/119/24 (910/2521/24)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"
до Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування", 
про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ
На розгляд суду постало питання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм права при вирішенні питання про зменшення заявленої до стягнення пені. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (далі - ТОВ "Сервіс Ойл", Підрядник) звернулось до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" (далі - ПрАТ "Нафтогазвидобування", Замовник) про стягнення пені в розмірі 5 010 231,35 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за актом виконаних робіт №6 від 02.12.2022 за договором підряду № 6589-НГД від 17.11.2021 за період з 03.01.2023 по 02.01.2024.
2. Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання відповідно до акту виконаних робіт №6 від 02.12.2022 за договором підряду № 6589-НГД від 17.11.2021. Заборгованість за вказаним договором вже стягнута з відповідача на підставі рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/14983/22 від 03.07.2023, за яким суд постановив стягнути з відповідача на користь ТОВ "Сервіс Ойл" основного боргу в сумі 41 246 466, 42 грн, вартість переоцінки робіт в сумі 3 929 708, 78 грн, пені в сумі 1 590 928, 79 грн , та судового збору в розмірі 745 084, 16 грн. В іншій частині позову суд відмовив.
3. У п. 4 резолютивної частини вищевказаного рішення у справі № 910/14983/22 суд постановив відстрочити виконання вказаного рішення до 03.01.2024.
4. За результатом апеляційного перегляду вказаного рішення Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову від 19.12.2023 у справі № 910/14983/23, в якій рішення господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/14983/22 скасував в частині відмови у стягнення 620 808, 06 грн 3% річних та ухвалив в цій частині нове рішення про задоволення позову. І відповідно постановив пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/14983/22 виклав у наступній редакції: "Стягнути з ПрАТ "Нафтогазвидобування" на користь ТОВ "Сервіс Ойл" - основний борг в сумі 41 246 466,42 грн, вартість переоцінки робіт в сумі 3 929 708,79 грн, пеню в сумі 1 590 928,79 грн, 620 808,06 грн 3% річних та судовий збір в сумі 710 818,68 грн. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/14983/22 залишено без змін. Стягнуто з відповідача на користь позивача 13 968,18 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Як зазначає позивач, для виконання вищевказаного рішення суду та на прохання відповідача, позивач листом № 09/37 від 09.11.2023 ТОВ "Сервіс Ойл" повторно надіслав ПрАТ "Нафтогазвидобування" акт виконаних робіт № 6 від 02.12.2022 на суму 20 207 010, 43 грн, розрахунок до акту виконаних робіт №6 від 02.12.2022 на загальну суму 20 207 010,43 грн з врахуванням сум, які були профінансовані самостійно ПрАТ "Нафтогазвидобування".
6. Вищевказане рішення у справі №910/14983/22 ПАТ "Нафтогазвидобування" виконало в повному обсязі наступними частинами: 10.11.2023 сплачено 3 506 576, 00 грн; 14.11.2023 сплачено 654 951, 46 грн; 22.11.2023 сплачено 1 753 288, 00 грн; 23.11.2023 сплачено 3 367 835, 07 грн; 11.12.2023 сплачено 1 609 114, 61 грн; 14.12.2023 сплачено 6 384 524, 26 грн; 26.12.2023 сплачено 15 705 390, 95 грн; 03.01.2024 сплачено 2 936 523, 71 грн; 03.01.2024 сплачено 12 204 494, 85 грн.
7. Позивач зазначає, що при зверненні з позовною заявою у справі № 910/14983/22 ним не заявлялась вимога про стягнення з відповідача пені по акту виконаних робіт № 6 від 02.12.2022 по договору № 6589-НГД від 17.11.2021 на загальну суму виконаних робіт 20 207 010,43 грн. В обґрунтування заявлених вимог у даній справі позивач посилається на те, що оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання щодо своєчасності оплати виконаних робіт по акту № 6 від 02.12.2022 по договору № 6589-НГД від 17.11.2021, ТОВ "Сервіс Ойл" нарахувало та заявило до стягнення з ПАТ "Нафтогазвидобування" пеню в розмірі 5 010 231,35 грн за період з 03.01.2023 по 02.01.2024. 
8. Під час розгляду справи позивачем подано суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог до 4 720 136, 10 грн, яка прийнята судом.
9. У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив на тому, що Господарський суд міста Києва ухвалюючи рішення у справі №910/14983/22 від 03.07.2023 фактично вніс юридичну визначеність у спір між сторонами і саме з моменту ухвалення рішення суду можна стверджувати про погодження сторонами суми заборгованості, відтак граничним днем виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати робіт за актом виконаних робіт №6 було 17.04.2023 і з наступного дня це зобов`язання стало простроченим і з цієї дати слід нараховувати пеню, а не з 03.01.2023 як стверджує позивач. За доводом відповідача арифметично вірним розміром пені за актом виконаних робіт №6 від 10.03.2023, з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України), є 4 720 136,10 грн.
10. Разом з тим, ПАТ "Нафтогазвидобування" просило суд зменшити розмір пені до 1,00 грн, вказуючи, що заявлена до стягнення пеня є очевидно надмірною, оскільки становить 25 % від суми основної заборгованості, яка була сплачена відповідачем в межах наданої відстрочки виконання рішення суду у справі № 910/14983/22. Окрім іншого, в межах рішення у справі відповідач сплатив на користь позивача пеню в розмірі 1 590 928,179 грн. 
11. Відповідач посилався, зокрема, на введення в Україні воєнного стану, в результаті чого дохідність підприємства впала. ПАТ "Нафтогазвидобування" є стратегічним підприємством, яке забезпечує видобуток газу на території України де систематично здійснюються ракетні обстріли енергетичної інфраструктури. Порушення зобов`язання за договором мало місце фактично після початку військової агресії російської федерації, а нарахування штрафних санкцій припало на період воєнного стану. Компанія змушена акумулювати кошти для усунення наслідків обстрілів та модернізації мереж для наступного опалювального сезону. Відповідач також посилався на відсутність доказів завдання позивачу збитків внаслідок порушення відповідачем строку проведення взаєморозрахунків. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
12. 25.09.2025 рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/119/24 (910/2521/24) задоволено позов частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" 472 013,61 грн пені та 70 802,04 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині - у задоволенні позову відмовлено.
13. Місцевий господарський суд встановив, що неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за Договором № 6589-НГД на виконання робіт з буріння свердловини від 17.11.2021 в частині своєчасного здійснення розрахунків за виконані роботи підтверджується матеріалами справи, зокрема судовими рішеннями справі № 910/14983/22, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, нарахованої на підставі пункту 8 Додатку I до Договору за несвоєчасне здійснення розрахунків, є обґрунтованими. 
14. Рішення суду мотивоване тим, що з метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у даному спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, беручи до уваги добросовісність поведінки ПАТ "Нафтогазвидобування" та істотність обставин, що ускладнили можливість здійснення розрахунків із позивачем, що є винятковим випадком, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів наявності збитків та інших негативних наслідків порушення зобов`язання відповідача, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій та зменшує пеню на 90 %.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
15. 03.02.2026 постановою Східного апеляційного господарського суду (повна постанова складена 12.02.2026) рішення Господарського суду Полтавської області від 25.09.2025 у справі № 917/119/24 (910/2521/24) залишено без змін. 
16. В апеляційному порядку судове рішення місцевого господарського суду переглядалося частині зменшення нарахованих до стягнення сум пені на 90%.
17. Апеляційни йгосподарський суд погодився із висновком суду першої інстанції про доцільність зменшення розміру належної до стягнення з відповідача пені на 90%, що з урахуванням обставин справи, є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
18. 03.03.2026 ТОВ "Сервіс Ойл" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить:
- скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 та рішення Господарського суду Полтавської області від 25.09.2025 у справі № 917/119/24 (910/2521/24); 
- ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Сервіс Ойл" задовольнити повністю, стягнути з ПрАТ "Нафтогазвидобування" на користь ТОВ "Сервіс Ойл" пеню в розмірі 5 010 231,35 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за актом виконаних робіт № 6 від 02.12.2022 до договору підряду № 6589-НГД від 17.11.2021 за період з 03.01.2023 по 02.01.2024.
19. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження скаржник доводить неправильне застосування судами ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), порушення ст. 86, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20, постанові Великої Падати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, що відповідає підставі касаційного оскарження, визначеній п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
20. На переконання скаржника, суд попередньої інстанції визнав загальні макроекономічні та соціальні фактори достатніми для зменшення неустойки, не надав оцінки неспівмірності заявленого розміру вимог та наслідків порушення відповідачем зобов`язання та неправильно застосував практику Верховного Суду; судами не встановлено реального розміру завданих збитків та порушено принципи справедливості та балансу інтересів сторін.
21. Скаржник доводить, що зменшення розміру пені на 90% фактично нівелює мету існування неустойки, як відповідальності за порушення виконання зобов`язання, що у свою чергу розцінюється ТОВ "Сервіс Ойл", як спосіб уникнення відповідальності ПрАТ "Нафтогазвидобування" та призводить до порушення балансу інтересів сторін. Вважає поведінку відповідача в частині виконання основного зобов`язання недобросовісною, а обставини, які на думку ПрАТ "Нафтогазвидобування" та суду, є підставою зменшення пені стосуються всіх, як фізичних так і юридичних осіб, оскільки всі страждають від війни та її наслідків. 

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
22. У відзиві на касаційну скаргу відповідач стверджує, що зменшення судами першої та апеляційної інстанцій розміру пені на 90% є наслідком реалізації судами по суті спору судового розсуду, здійсненого з урахуванням встановлених обставин справи, оцінка якого не входить до повноважень суду касаційної інстанції і судами правильно враховано висновки Верхвоного Суду. На думку ПрАТ "Нафтогазвидобування", оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
24. У цій справі суд першої інстанції, встановивши, що строк оплати виконаних робіт за договором № 6589-НГД від 17.11.2021 за актом виконаних робіт №6 від 02.12.2022 відповідачем прострочено, що відповідачем не заперечується, а доказів їх оплати у строк встановлений договором відповідачем не надано, визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 720 136,10 грн.
25. Разом з тим, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 90%.
26. Отже, предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень про зменшення заявленої до стягнення позивачем пені з відповідача. 
27. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка (частина перша статті 546 ЦК України).
28. Поряд з цим, за змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
29. Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.
30. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
31. Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Наведені висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22.
32. Згідно із частиною першою статті 233 ГК України (чинного на момент подання позову у цій справі) у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
33. За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
34. Схожі норми також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
35. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 виснувала, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
36. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
37. Водночас закріплений законодавцем у статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
38. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).
39. Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20)).
40. При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).
41. Також суду необхідно зважати на співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
42. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
43. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
44. Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
45. Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
46. У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (див. постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).
47. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22). 
48. Наведені вище висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22.
49. Вирішуючи питання про зменшення заявленої до стягнення позивачем пені, судами попередніх інстанцій було враховано:
- причини та обставини, які зумовили порушення відповідачем строку оплати виконаних робіт за договором,
- розмір заявленої пені, який становить більше 23 % від суми стягнутої суми основної заборгованості за актом №6,
- виконання ПрАТ "Нафтогазвидобування рішення у справі №910/14983/22 в повному обсязі,
- відсутність доказів понесення позивачем збитків, зумовлених порушенням відповідачем його господарських зобов`язань,
- ПрАТ "Нафтогазвидобування" є стратегічним підприємством, яке забезпечує видобуток газу на території України де систематично здійснюються ракетні обстріли енергетичної інфраструктури, і відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави,
- порушення зобов`язань за договором № 6589-НГД від 17.11.2021 мало місце фактично після початку військової агресії російської федерації, а штрафні санкції були нараховані за період введення воєнного стану, що об`єктивно зумовлювало неможливість виконання грошових зобов`язань.
50. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що розглядаючи клопотання відповідача про зменшення пені, суди обох інстанцій оцінили за своїм внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази у їх сукупності, врахували конкретні обставини цієї справи, доводи сторін щодо обставин порушення зобов`язання, принципи справедливості, добросовісності, розумності, балансу інтересів сторін, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за порушення умов договору, а з метою недопущення покладання на відповідача надмірного тягаря та отримання позивачем невиправданого прибутку, враховуючи, що безпека держави та населення України знаходяться у безпосередній залежності від сталої роботи об`єктів відповідача, що є найбільшим в Україні, яке веде розвідку і видобуток природного газу в Полтавській області, спрямована на забезпечення, в умовах воєнного стану, належного проходження опалювального сезону, що в даний час є головним завданням країни задля підтримання енергетичної сфери, суди реалізували своє право на зменшення розміру неустойки відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України та обґрунтовано виснували про наявність підстав для зменшення розміру пені на 90%.
51. Верховний Суд наголошує, що визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду, і кожний раз суд, застосовуючи дискрецію для вирішення такого питання, виходить із конкретних обставин кожної окремої справи.
52. Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій балансу інтересів сторін, недобросовісної поведінки відповідача та нівелювання мети неустойки фактично спрямовані на спонукання суду касаційної інстанції здійснити переоцінку наявності/відсутності підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені.
53. Водночас, застосоване у статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 24.02.2026 у справі № 910/14479/23 (910/5873/24)).
54. Посилання скаржника на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.01.2021 щодо принципів справедливості, розумності та добросовісності; компенсаторного характеру цивільно-правової відповідальності, у постанові від 16.03.2021 у справі № 922/266/20 щодо права суду зменшити розмір неустойки виходячи з оцінки винятковості випадку, інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання тощо, носять суто декларативний характер і не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у цій справі. Скаржником не обґрунтовано та не конкретизовано, в чому полягає невідповідність висновків судів попередніх інстанцій вказаним висновкам Верховного Суду. 
55. Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, на яку посилається скаржник в касаційній скарзі, судом апеляційної інстанції правильно були враховані і скаржником також не доведено невідповідності або неузгодженості оскаржуваних судових рішень вказаним висновкам. 
56. Отже, під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень доводи скаржника про застосування господарськими судами попередніх інстанцій статті 551 ЦК України без урахування висновків щодо застосування цих норм права у справах, на які посилається скаржник не підтвердилися.
57. Оскаржувані судові рішення прийняті у відповідності до сталої судової практики щодо застосування ст. 551 ЦК України, відповідають вимогам законності та обґрунтованості, а скаржником протилежного не доведено, у зв`язку з чим Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги. 

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
59. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ТОВ "Сервіс Ойл" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова та рішення судів попередніх інстанцій - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
60. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" залишити без задоволення. 
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 та рішення Господарського суду Полтавської області від 25.09.2025 у справі № 917/119/24 (910/2521/24) залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере