ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3270/25
Провадження № 2/505/1770/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді   Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Антонюк А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами в сумі 30 500 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 20952-03/2024 від 13.03.2024, а також між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 15791-03/2024 від 13.03.2024.
Без посилання на обставини щодо первинних сум основного зобов`язання за кредитними договорами, щодо строків кредитування, щодо застосованих процентних ставок процентів та порядку їх нарахування, щодо розмірів та порядку нарахування штрафних санкцій, позивач із посиланням на укладені договору факторингу між первісними кредиторами та позивачем, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі 30 500 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн та витрати пов`язані з розглядом справи (витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів) в розмірі 1 514 грн, відповідно до попереднього розрахунку.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач, повідомлений про дату, час та місце, в порядку ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У даній справі суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Згідно положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку із неявкою сторін.
Ухвалою суду від 03.06.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Договір № 20952-03/2024 від 13.03.2024 укладений між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем
Між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» укладено договір позики № 20952-03/2024 від 13.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 отримує кредитні кошти в сумі 5 000 грн на строк 120 днів зі сплатою процентів з фіксованою ставкою 2,50 % в день, (п. 1.1., 4.1. Договору). Кредит надається шляхом зарахування коштів на банківську карту НОМЕР_4 (п. 1.6. Договору), пунктом 5.3. договору передбачено нарахування штрафу у розмірі 100 % в перший день прострочення платежу, штраф нараховується за кожним простроченим періодом окремо. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «W1561».
Додатком № 1 до договору є графік платежів, відповідно до якого сума кредиту складає 5 000 грн, проценти за користування кредитом складають 15 000 грн, реальна річна процентна ставка 187 714,99 %, загальна вартість кредиту складає 20 000 грн. Графіком визначено 7 періодів (дат сплати платежів), останньою датою платежу є 10.07.2024.
Паспорт споживчого кредиту за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024 містить відомості про процентну ставку 2,5 % в день, загальні витрати за кредитом складають 15 000 грн.
Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_250130191452 від 30.01.2025 грошові кошти в сумі 5 000 грн перераховані на карту НОМЕР_4 о 12:55:14 13.03.2024.
Згідно з наданим поденним розрахунком заборгованість за кредитним договором складає за тілом кредиту 5 000 грн, 15 000 грн - за процентами.
Між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 25072024 від 25.07.2024, відповідно до умов якого визначено відступлення права вимоги і за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024, що укладений між ТОВ «Аванс кредит» (первісним кредитором) та відповідачем.
Відповідно до змісту акту прийому-передачі реєстру боржників від 25.07.2024 за договором факторингу № 25072024 від 25.07.2024, та витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримує право вимоги до відповідача у цій справі за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024 в сумі 20 000 грн, з яких 5 000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 15 000 грн - за процентами.
Договір № 15791-03/2024 від 13.03.2024 укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем
Між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» укладено договір позики № 15791-03/2024 від 13.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 отримує кредитні кошти в сумі 3 000 грн на строк 100 днів зі сплатою процентів з фіксованою ставкою 2,5 % в день (п. 1.1. - 1.4. Договору). Кредит надається шляхом зарахування коштів на банківську карту НОМЕР_5 (п. 1.6. Договору). Відповідачем у справі договір позики підписано в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису в формі одноразового ідентифікатора «W1025».
Додатком № 1 до договору є графік платежів, відповідно до якого сума кредиту складає 3 000 грн, проценти за користування кредитом складають 7 500 грн, реальна річна процентна ставка 136 333,96 %, загальна вартість кредиту складає 10 500 грн. Графіком визначено 5 періодів (дат сплати платежів), останньою датою платежу є 20.06.2024.
Паспорт споживчого кредиту за кредитним договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024 містить відомості про процентну ставку 2,5 % в день, загальні витрати за кредитом складають 7 500 грн.
Згідно з наданим поденним розрахунком заборгованість за кредитним договором складає 10 500 грн, в тому числі за тілом кредиту 3 000 грн, 7 500 грн - за процентами.
На підтвердження стверджуваної обставини виконання первісним кредитором своїх зобов`язань, передбачених п. 1.1 Договору позики № 15791-03/2024 від 13.03.2024, щодо передачі позичальнику у розпорядження грошових коштів, позивачем не надано жодного доказу.
Між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 24062024 від 24.06.2024, відповідно до умов якого визначено відступлення права вимоги і за кредитним договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024, що укладений між ТОВ «Стар файненс груп» (первісним кредитором) та відповідачем.
Відповідно до змісту акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 та витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримує право вимоги до відповідача у цій справі за кредитним договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024 в сумі 10 500 грн, з яких 3 000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 7 500 грн - за процентами.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок уступок права вимоги (договорів факторингу).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Щодо законодавчого обмеження розміру процентної ставки 
Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 265/6582/16-ц від 04.09.2019.
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, який набув чинності 24.12.2023, пунктом 5 розділу І цього Закону, внесені зміни до ст. 8 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5, у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 25.12.2023 до 22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024).
Водночас у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" зазначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тобто, вимоги п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що оскільки кредитні договори у цій справі укладені після набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", то на нього не поширюється п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відтак у зазначених договорах максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Щодо порядку обчислення максимального розміру денної процентної ставки 1 %
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Порядок обчислення денної процентної ставки регламентований ч. 4 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», де визначено формулу: ДПС = (ЗВСК / ЗРК) / t ? 100%, де ЗВСК - це загальні витрати за споживчим кредитом (які включають комісії), а не лише номінальні проценти, ДПС - денна процентна ставка, ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, ЗРК - загальний розмір кредиту, t - строк кредитування у днях.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до яких включаються  доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відтак, обмеження денної процентної ставки в 1 % стосується не лише номінальної відсоткової ставки, зазначеної в договорі, а сукупного показника вартості кредиту.
Відтак, встановлене обмеження у розмірі 1% на день є граничною межею для денної процентної ставки (ДПС), яка обчислюється з урахуванням усіх витрат споживача, зокрема й сплати комісії за видачу кредитних коштів.
Отже, для визначення відповідності умов кредитного договору частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», враховується фактичне здорожчання кредиту за рахунок нарахованих комісій та інших обов`язкових платежів, оскільки вони, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону, є невід`ємною складовою загальних витрат за споживчим кредитом (ЗВСК).
У разі зазначення в договорі номінальної денної процентної ставки в розмірі 1 % та наявності інших платежів, зокрема комісії за видачу кредиту, сукупний розмір такої ставки, в розумінні ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», буде виходити за дозволені законом межі. Відтак, згідно з ч. 6 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», такі положення договору в частині перевищення максимального розміру денної процентної ставки є нікчемними, в силу ч. 5 ст. 12 зазначеного закону.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем погоджено нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту.
Разом із тим, як встановлено судом вище, на момент укладення вказаного договору діяла редакція ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Оскільки умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5 % на день суперечать імперативним вимогам закону, вони є нікчемними в частині перевищення встановленого законом максимального розміру денної процентної ставки та не підлягають застосуванню судом при визначенні розміру заборгованості.
Відповідно до графіку платежів строк користування кредитом становить 120 днів, сума кредиту - 5 000 грн. Таким чином, проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню виходячи із максимально допустимої денної процентної ставки у розмірі 1 % на день та складають 6 000 грн (5 000 грн ? 1 % ? 120 днів).
Отже, заборгованістю за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024 є 5 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 6 000 грн заборгованості за процентами, всього 11 000 грн.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024 суд зазначає наступне.
Дослідженими доказами підтверджено обставину укладення між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем кредитного договору, який підписаний відповідачем в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України обов`язком кредитодавця є надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Саме факт надання кредитних коштів є обставиною, з якою закон та умови кредитного договору пов`язують виникнення у позичальника обов`язку повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
На підтвердження виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів за договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024 позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу.
Матеріали справи не містять платіжних доручень, банківських виписок, довідок платіжних систем, документів про успішне перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача чи інших доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 3 000 грн.
Сама лише обставина укладення кредитного договору, наявність розрахунку заборгованості, договору факторингу та витягу з реєстру боржників не підтверджують обставини видачі кредиту відповідачу.
За правилами ст. 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Оскільки позивачем не доведено факт надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів за договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024, відсутні підстави вважати доведеним виникнення у відповідача обов`язку щодо їх повернення та сплати процентів.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024 є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, а також проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що позивачем доведено факт надання відповідачу кредитних коштів та наявність заборгованості лише за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024, укладеним з ТОВ «Аванс кредит». Водночас розмір процентів підлягає перерахунку відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» виходячи із максимально допустимої денної процентної ставки 1 %.
Разом із тим позивачем не доведено факт надання відповідачу кредитних коштів за кредитним договором № 15791-03/2024 від 13.03.2024, укладеним з ТОВ «Стар файненс груп», у зв`язку з чим підстави для стягнення заборгованості за вказаним договором відсутні.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 20952-03/2024 від 13.03.2024 за основною сумою кредиту в розмірі 5 000 грн та процентами в сумі 6 000 грн, а всього 11 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Розподіл судових витрату справі
Судовий збір
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 128419 від 12.08.2025, надавач послуг АТ «Сенс банк».
Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог в сумі 1 092,06 грн (3 028 грн х (11 000 грн / 30 500 грн)).
Витрати пов`язані з розглядом справи
Позивачем при зверненні до суду зазначено про витрати пов`язані з розглядом справи - витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1 514 грн, відповідно до попереднього розрахунку.
Так, ст. 133, 140 ЦПК України передбачають, що до судових витрат належать, зокрема, витрати пов`язані з розглядом справи - витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду.
Позивачем не надано належного розрахунку таких витрат, у зазначеній справі судом забезпечення доказів не застосовано, докази за місцезнаходженням не досліджувались, на підтвердження обставин витребування доказів представником позивача та понесення витрат підтверджуючих документів суду не надано.
Відтак, за недоведеності обставини наявності витрат у позивача, пов`язаних з розглядом справ, відсутні підстави для прийняття рішення щодо їх розподілу.
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 49, 76, 81, 120, 123, 126, 127, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 278, 280 ЦПК України, ст. 207, 526, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 20952-03/2024від 13.03.2024, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс кредит», в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок, в тому числі 5 000 грн заборгованість за основним зобов`язанням та 6 000 грн заборгованість за процентами.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у сумі 1 092 (одну тисячу дев`яносто дві) гривні 06 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 03.06.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, тел. +380444998590
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ