ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 р. 	Справа № 440/10040/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року (ухвалене суддею Удовіченко С.О.) в справі № 440/10040/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 164550007538 від 02.07.2025 р. про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 24.06.2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до її пільгового стажу не зараховані періоди роботи відображені в трудовій книжці №300 від 20.08.1995 р.: з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р. за час роботи оператором машинного доїння в Гадяцькій філії ПрАТ "Райз Максимко", з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. за час роботи оператором машинного доїння в ТОВ "Сватки"; 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. за час роботи оператором машинного доїння.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.07.2025 р. №164550007538 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.08.1995 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 р. про призначення пенсії.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач зазначає, що страховий стаж позивачки становить 28 років 09 місяців 28 днів. Пільговий стаж особи не підтверджено, оскільки періоди роботи з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. згідно довідок від 17.04.2025 р. № 7, виданої Гадяцькою філією ПрАТ “Райз-Максимко”, № 35, № 36, виданих ТОВ “Веприк Плюс” не підтверджені первинними документами про встановлену та виконану норму обслуговування тварин. Крім того, вказані довідки не відповідають встановленому зразку відповідно до додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, так як не засвідчені трьома підписами відповідальних осіб (керівником підприємства, головним бухгалтером, начальником відділу кадрів). Вважає, що дії органів Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії позивачці є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України, оскільки у позивачці відсутній необхідний стаж на зазначених роботах (20 років).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 24.06.2025 р. з заявою до органів пенсійного фонду про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та 02.07.2025 р. прийнято рішення №164550007538, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відмовляючи у призначенні пенсії за віком відповідач виходив з того, що пільговий стаж позивачки не підтверджено, оскільки періоди роботи з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р., згідно з довідками від 17.04.2025 р. №7, №35, №36 не підтверджені первинними документами про встановлену та виконану норму обслуговування тварин. 
Позивачка не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення пенсійного органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню, тому обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу позивачки періоди роботи з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.08.1995 р. та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 р. про призначення пенсії.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон №1058-ІV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п 5 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України..
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в подальшому - Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (в подальшому - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком, яка працювала дояркою (операторам машинного доїння), свинаркою-операторам в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства є досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника № 300 від 20.08.1995 р., позивачка з 03.10.2006 р. прийнята на роботу в ТОВ “Максимко” дояркою; 07.05.2009 р. ДП “Максимко” створено в результаті реорганізації ТОВ “Максимко”; 18.11.2009 р. ДП “Максимко” приєднано до ЗАТ “Райз-Максимко” і реорганізовано в Східне регіональне управління ЗАТ “Райз-Максимко”; з 01.02.2010 р. позивачка переведена оператором машинного доїння в Гадяцьку філію; 02.08.2010 р. закрите акціонерне товариство “Райз-Максимко” перейменовано в приватне акціонерне товариство “Райз-Максимко”; з 30.11.2017 р. позивачка звільнена у зв`язку із переведенням в ТОВ “Сватки” згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП України; з 01.12.2017 р. прийнята оператором машинного доїння в ТОВ “Сватки”; з 02.05.2018 р. звільнена по ст. 36 п.5 КЗпП України у зв`язку із переведенням у ТОВ “Веприк плюс”; з 03.05.2018 р. прийнята оператором машинного доїння в ТОВ “Веприк плюс”; 04.06.2020 р. звільнена за угодою сторін згідно із п.1 ст.36 КЗпП України.
Довідкою Гадяцької філії ПрАТ “Райз-Максимко” від 17.04.2025 р. №7 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Гадяцькій філії ПрАТ “Райз-Максимко” і за період з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р. виконувала встановлені норми обслуговування тварин. Вказані періоди зараховуються в стаж роботи, який дає право на пільгове забезпечення відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV за професією, посадою оператора машинного доїння.
Довідкою ТОВ “Веприк плюс” від 17.04.2025 р. №35 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ТОВ “Сватки” і за період з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. виконувала встановлені норми обслуговування тварин. Вказані періоди зараховуються в стаж роботи, який дає право на пільгове забезпечення відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV за професією, посадою оператора машинного доїння.
Довідкою ТОВ “Веприк плюс” від 17.04.2025 р. №36 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ТОВ “Веприк плюс” і за період з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. виконувала встановлені норми обслуговування тварин. Вказані періоди зараховуються в стаж роботи, який дає право на пільгове забезпечення відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV за професією, посадою оператора машинного доїння.
Таким чином, довідками від 17.04.2025 р. Гадяцької філії ПрАТ “Райз-Максимко” №7, ТОВ “Веприк плюс” №35, №36 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтверджено факт виконання позивачем встановлених норм обслуговування тварин за період з 03.10.2006 р. по 04.06.2020 р. 
Відповідно до акта Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.06.2025 р. №1700-1102-1/5432 щодо перевірки довідки виданої ТОВ «Веприк плюс» про підтвердження трудового стажу від 17.04.2025 р. №35 зазначено, що за результатами перевірки довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.04.2025 р. №35 гр. ОСОБА_1 за період роботи з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. на посаді оператора машинного доїння розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.
Відповідно до акта Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.06.2025 р. №1600-0902-1/3736 (1664) щодо перевірки довідки виданої ТОВ «Веприк плюс» про підтвердження трудового стажу від 17.04.2025 р. №36 зазначено, що за результатами перевірки довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.04.2025 р. №36 гр. ОСОБА_1 за період роботи з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. на посаді оператора машинного доїння розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що основним документом при зарахуванні стажу колгоспника є саме трудова книжка колгоспника, в даному випадку в матеріалах справи наявна трудова книжки колгоспника позивачки, яка містить відомості щодо періодів роботи позивачки на посаді доярки (оператора машинного доїння). 
Отже, матеріалами справи підтверджено наявність пільгового стажу доярки (оператора машинного доїння) з виконанням встановлених норм обслуговування тварин, тобто у вказані періоди часу позивачка працювала на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та виконувала встановлені норми обслуговування.
За таких обставин, відповідач протиправно не зарахував позивачці до пільгового стажу відповідно до п 5 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV періоди роботи з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.08.1995 р. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами пенсійного органу, що пільговий стаж не підтверджений первинними документами про встановлену та виконану норму обслуговування тварин, оскільки основним документом, що підтверджує трудову діяльність, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність не зазначення у довідках, встановлених норм обслуговування тварин не може бути підставою для позбавлення позивачки права на пенсію, оскільки встановленою законом умовою призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, є виконання встановлених норм обслуговування, що у спірному випадку підтверджено наданими довідками №7 від 17.04.2025 р., виданою Гадяцькою філією ПрАТ «Райз Максимко» №35, №36 від 17.04.2025 р., виданими ТОВ «Веприк плюс» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у первинних документах про її трудову діяльність, що таким чином не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що записи трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.08.1995 р. про період трудової діяльності з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. в повній мірі підтверджується трудовий стаж позивачки за вищезазначений періоди, натомість відповідачем не надано доказів та не заявлено доводів щодо вжиття ним будь-яких заходів для витребування у відповідних підприємств чи архівних установ документів на підтвердження стажу роботи позивачки в періоди, зазначені в трудовій книжці колгоспника та довідках.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області в призначенні пенсії позивачки є необґрунтованою, оскільки трудова книжка позивачці №300 від 20.08.1995 р. містить достатні відомості для підтвердження трудового стажу. Також, трудова книжка колгоспника встановленого зразка є основним документом, що підтверджує стаж у відповідні роки, та містить відомості, які дають можливість врахувати ці періоди при обчисленні страхового стажу. 
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.07.2025 р. №164550007538 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.10.2006 р. по 30.11.2017 р., з 01.12.2017 р. по 02.05.2018 р. та з 03.05.2018 р. по 04.06.2020 р. відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.08.1995 р. та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 р. про призначення пенсії. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 по справі № 440/10040/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін