Справа № 750/6957/26
Провадження № 2-а/750/114/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді Кузюри М.М.,
при секретарі Юрченко А.А.,
за участю представника позивача Федоренка О.Ю., 
відповідача ОСОБА_1 , 
представника відповідача Ісакова Д.Г., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 750/6957/26 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

в с т а н о в и в :

25.06.2026 року Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС в Чернігівській області) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просить прийняти рішення про затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців – до 24.12.2026. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.06.2026 УСБ України в Чернігівській області та Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі – УДМС в Чернігівській області) було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , який незаконно перебуває на території України. Перевіркою щодо відповідача УДМС в Чернігівській області встановлено, що ОСОБА_1 народився в с-щі Любеч Чернігівської області згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.12.1972 Смолигівською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області; 06.06.1991 призваний на військову службу призовною комісією при центральному районному військовому комісаріаті Хабаровського краю (російська федерація) відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 ; 12.07.1991 прийняв військову присягу у військовій частині НОМЕР_3 ; 12.04.1993 на підставі наказу Міністерства оборони російської федерації № 175 від 03.04.1993 звільнений в запас; перетнув державний кордон на в`їзд в Україну влітку 1993 року (зі слів через пункт пропуску «Горностаївка») у приватних справах та проживав на території України за паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_4 , який отримав у 16-річному віці в м. Комсомольськ на Амурі (російська федерація), оригінал паспорта відповідачем втрачений; термін законного перебування в Україні закінчився восени 1993 року; 21.11.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України; з 17.09.2011 по 28.02.2014 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, звідки звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 27 днів відповідно до ст. 81 КК України ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2014; з моменту в`їзду в Україну влітку 1993 року, а також після звільнення з виправної колонії 28.02.2014 не вчинив жодних дій для оформлення паспорта громадянина російської федерації для виїзду за кордон та документів, які надають право на законне проживання в Україні, перебуває в Україні незаконно; за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами відповідач не значиться; із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до територіальних органів Державної міграційної служби України не звертався; 18.03.2026 до УДМС у Чернігівській області надійшла заява відповідача щодо перевірки його належності до громадянства України; за результатами проведених УДМС у Чернігівській області перевірок не було підтверджено належності відповідача до громадянства України, про що його повідомлено листом № Н-55/6/7401-26/7401.21/126-26 від 12.06.2026. 24.06.2026 працівниками УДМС в Чернігівській області відповідача було затримано в адміністративному порядку в зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого частиною другою статі 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), із метою припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, про що складено протокол. Також, 24.06.2026 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме за проживання без документів на право проживання в Україні з осені 1993 року, за частиною другою статті 203 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100,00 грн. Відповідач не має жодної з обставин, на підставі яких він не може бути примусово видворений за межі території України, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, та за отриманням зазначеного статусу в Україні не звертався. 24.06.2026 УДМС в Чернігівській області прийнято рішення про примусове видворення ОСОБА_1 з України. Крім того, 24.06.2026 УДМС в Чернігівській області прийнято рішення про поміщення відповідача до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення. Оскільки відповідач не має документа, що надає право на виїзд з України, та є всі підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, позивач уважає, що наявні підстави для прийняття рішення про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на шість місяців із метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України. 
Ухвалою судді від 25.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 26.06.2026, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву у строк до 09 год. 00 хв. 26.06.2026, задоволено клопотання представника позивача про участь ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки бажає у подальшому проживати на території України, з якою має стійкі соціальні зв`язки. Зазначив, що з літа 1993 проживає на території України. 18.03.2026 за власної ініціативи звернувся до УДМС у Чернігівській області щодо перевірки його належності до громадянства України. За результатами проведених УДМС у Чернігівській області перевірок отримав відповідь, що факт належності відповідача до громадянства України не підтверджено. 
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, вказав, що факт отримання відповідачем громадянства російської федерації не доведено.
Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні в справі докази, судом установлено наступне.
24.06.2026 УСБ України в Чернігівській області та УДМС в Чернігівській області було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Перевіркою УДМС в Чернігівській області стосовно відповідача було встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 перетнув державний кордон на в`їзд в Україну влітку 1993 року (зі слів відповідача через пункт пропуску «Горностаївка») у приватних справах та проживав на території України за паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_4 , який отримав у 16-річному віці в м. Комсомольськ на Амурі (російська федерація), оригінал паспорта ним втрачений, військовому квитку серії НОМЕР_2 , виданому 06.06.1991 ІНФОРМАЦІЯ_2 (оригінал наявий у відповідача), Обліково-послужній картці до Військового квитка серії НОМЕР_2 (оригінал наявий у відповідача), довідці про звільнення серії ХАР № 02795 (оригінал наявий у відповідача). Згідно з військового квитка серії НОМЕР_2 , призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин російської федерації ОСОБА_1 визнаний придатним та призваний на діючу військову службу. 12.04.1993 на підставі наказу МО рф № 175 від 03.04.1993 звільнений в запас. 21.11.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України; з 17.09.2011 по 28.02.2014 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, звідки звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 27 днів відповідно до ст. 81 КК України ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2014. 
18.03.2026 до УДМС у Чернігівській області надійшла особиста заява  ОСОБА_1  щодо перевірки його належності до громадянства України. За результатами проведених УДМС у Чернігівській області перевірок не було підтверджено належності відповідача до громадянства України, про що його повідомлено листом № Н-55/6/7401-26/7401.21/126-26 від 12.06.2026. Термін законного перебування відповідача в Україні закінчився восени 1993 року. 
Із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_1 до територіальних органів Державної міграційної служби України не звертався.
24.06.2026 складено протокол № МЧГ 000052 про адміністративне затримання ОСОБА_1 у зв`язку з учиненням правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП.
Також, 24.06.2026 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЧГ № 002104 щодо ОСОБА_1 за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме за проживання без документів на право проживання в Україні з осені 1993 року. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом відповідача в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Постановою від 24.06.2026 серії ПН МЧГ № 002090 за частиною другою статті 203 КУпАП на ОСОБА_1 накладенно адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100,00 грн.
У своїх поясненнях, викладених на окремому від протоколу аркуші, ОСОБА_1 зазначив, що дійсно з літа 1993 року перебуває на території України, до ДМС за оформленням документів на право проживання в Україні не звертався. Українську мову розуміє, перекладач не потрібен. Претензій до працівників міграційної служби не має.
24.06.2026 УДМС в Чернігівській області прийнято рішення № 7401100100000878 про примусове видворення відповідача з України.
Також, 24.06.2026 УДМС в Чернігівській області прийнято рішення про поміщення відповідача до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Листом від 24.06.2026 УДМС в Чернігівській області повідомило керівника Чернігівської окружної прокуратури про прийняте рішення про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Також, листом від 24.06.2026 повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ.
Наразі громадяни російської федерації Неретін В.В. перебуває в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» cтрок перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Частиною першою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. 
Відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).
Згідно із частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Пунктом 7 частини другої статті 262 КУпАП визначено, що адміністративне затримання провадиться посадовими особами, уповноваженими на те центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, - у разі порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, під час здійснення ними своїх повноважень щодо запобігання та протидії нелегальній (незаконній) міграції.
Згідно з частиною другою статті 263 КУпАП осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.
Відповідно до частини третьої статті 24 КУпАП Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок.
При цьому, частиною першою статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.
Згідно з частиною одинадцятою статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Ураховуючи викладене, визнання відповідачем позову, а також відсутність у відповідача документа, що надає йому право на виїзд з України, нелегальне перебування відповідача на території України протягом тривалого часу, чим останній порушив міграційне законодавство України, суд уважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.
За приписом абзацу 9 частини першої статті 371 КАС України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283, пунктами 1 і 2 частини першої статті 289 цього Кодексу. 

Керуючись статтями 9, 90, 241-246, 271, 289, 371 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, – задовольнити.
Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців – до 24.12.2026.
Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.

Позивач: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 51-а, м. Чернігів, ЄДРПОУ – 37804450.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

Суддя       М.М. Кузюра