ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 910/14843/25 

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Раптор Інжинірінг»
про стягнення 32 672 316,81 грн.
Суддя Карпечкін Т.П.
За участю представників сторін:
від позивача: Качковський А.С.;
від відповідача: Сирко Р.О. 
Обставини справи:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Раптор Інжинірінг» про стягнення 32 672 316,81 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/14843/25 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження. 
В ході підготовчого провадження у справі № 910/14843/25 судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку з необхідністю з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.
За наслідками підготовчого провадження у справі позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував. Також сторони зазначили про те, що ними повідомлено про всі відомі обставини справи, та надані суду всі наявні у них докази. 
На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 910/14843/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.03.2026.
У судовому засіданні 04.03.2026 представники позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.
У зв`язку з чим, в судовому засіданні 04.03.2026 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з викладених у позові обставин, Державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», як підприємством, уповноваженим на здійснення закупівель та укладення державних контрактів (договорів) на закупівлю товарів, робіт і послуг оборонного призначення, подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Раптор Інжинірінг» 32 672 316,81 грн. штрафних санкцій за порушення термінів поставки товарів. 
Позов обґрунтований тим, що між сторонами був укладений Державний контракт на виготовлення та поставку (закупівлю) безпілотних систем, засобів радіоелектронної боротьби тактичного рівня від 08.05.2025 Державний контракт № 24-497-VDК-25, за яким відповідач мав обов`язок поставити позивачу товар.
Позивач зазначає, що відповідач прострочив строк поставки щодо частини одиниць товару, частина одиниць товару не була поставлена, що відповідно до підпункту 1 пункту 7.2 Контракту є підставою для нарахування та стягнення пені та штрафу за прострочення поставки товару.
Крім того, п.п. 4 пункту 7.2 Контракту сторони передбачили, що за умови здійснення позивачем попередньої оплати, прострочення поставки товару має наслідком також сплату в порядку ст.ст. 536, 693 ЦК України процентів за користування коштами попередньої оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з дня прострочення виконання і до дня фактичної оплати. Тож за твердженням позивача. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язків щодо поставки товару з відповідача на користь позивача належать до стягнення пеня, штраф та проценти за користування коштами попередньої оплати.
Також позивач звертає увагу, що відповідно до пункту 11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Мінфіну від 24.12.2012 №1407, у випадках проведення розрахунків на умовах авансування розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів протягом трьох робочих днів після завершення терміну поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, визначеного договірними зобов`язаннями, подають до органів Казначейства документи, що підтверджують отримання таких товарів, робіт та послуг. Неподання одержувачем бюджетних коштів (Агенцією) документів, що підтверджують отримання товарів, визнається неналежним виконанням бюджетного законодавства, що тягне за собою зупинення операцій з бюджетними коштами, що у свою чергу унеможливлює виконання ДП «Агенція оборонних закупівель» господарських зобов`язань перед іншими контрагентами.
08.05.2025 між Державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (позивач, Агенція, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Раптор Інжинірінг» (відповідач, Виконавець) було укладено Державний контракт № 24-497-VDК-25 (далі – Контракт) на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони.
Відповідно до пункту 1.1. Контракту Виконавець зобов`язується виготовити та поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари оборонного призначення (далі – Товар), найменування (номенклатура, асортимент), тактико-технічні характеристики, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації товарів оборонного призначення (Додаток 1 до Контракту) (далі – Специфікація) та Додатку 2 до Контракту, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених цим Контрактом.
Згідно з п. 1.2 Контракту підставою для укладання Контракту є:
- Зміни № 12 від 17.03.2025 до Запиту на постачання товарів, робіт і послуг оборонного призначення, закупівля яких здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою КПКВК 2101150/11 для закупівлі державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» на 2025 рік від 17.03.2025 № 220/19/153/дск та листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.03.2025 № 720/6/120/дск;
- комерційна пропозиція Виконавця (лист Виконавця: від 07.04.2025 № 07/04-1 від 16.04.2025 № 16/04-1);
- результати розгляду результатів технічного та комерційного оцінювання комерційної пропозиції Виконавця від 15.04.2025 № 23/99 засіданням колегіального органу Замовника (Протокол від 16.04.2025 № 40);
- лист Головного управління контролю оборонних закупівель Міністерства оборони України від 29.04.2025 № 220/64/1227.
У відповідності до п. 1.4 Контракту Виконавець гарантує, що Товар, який є предметом цього Контракту, на момент його передачі Замовнику та підписання Сторонами Акту приймання-передачі товару за державним контрактом (Додаток 3 до Контракту), є новим (таким, що не був в експлуатації) та належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуженням, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою (включаючи сплату обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо), а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України.
У випадку порушення Виконавцем гарантії, наведеної в абзаці 1 цього пункту 1.4 Контракту, Виконавець несе відповідальність перед третіми особами, які заявили претензії, позови, щодо прав та такий товар, і зобов`язаний відшкодувати Замовнику всі документально підтверджені витрати та шкоду, викликані порушенням прав третіх осіб.
Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 31.12.2025 (з урахуванням змін внесених Додатковою угодою № 2 до Контракту від 19.09.2025), а в частині виконання гарантійних зобов`язань – до повного виконання.
Згідно з п. 2.1 Контракту вартість (ціна) Товару за цим Контрактом на момент його підписання зафіксована Сторонами в Специфікації на підставі комерційної пропозиції, сформованої Виконавцем відповідно до вимог законодавства.
У відповідності до п. 2.4 Контракту загальна вартість (ціна) Товару за цим Контрактом становить 219 354 000,00 грн.
Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України операції з постачання Товар за Контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
На підставі Специфікації (Додаток 1 до Контракту) загальна кількість Товару, що поставляється за цим Контрактом та строки поставки складають:
- Безпілотний літальний апарат СВІТЛОВОД 15-О, ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 (по 47 463,00 грн. за од.): 
250 од. (на 11 865 750,00 грн.) – до 25.05.2025
600 од. (на 28 477 800,00 грн.) – до 25.06.2025
800 од. (на 37 970 400,00 грн.) - до 25.07.2025
850 од. (на 40 343 550,00 грн.) – до 25.08.2025
Всього 2 500 од. на 118 657 500,00 грн.
- Безпілотний літальний апарат СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний), ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 (по 67 131,00 грн. за од.):
50 од. (на 3 356 550,00 грн.) - до 25.05.2025
350 од. (на 23 495 850,00 грн.) - до 25.06.2025
550 од. (на 36 922 050,00 грн.) - до 25.07.2025
550 од. (на 36 922 050,00 грн.) - до 25.08.2025
Всього 1500 од. на 100 696 500,00 грн.
Керуючись п. 2.12 Контракту, відповідно до вимог абзацу 2 пункту 13 Порядку здійснення закупівлі безпілотних систем, засобів радіоелектронної боротьби тактичного рівня вітчизняного виробництва та їх складових частин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275, абзацу 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2023 № 494 «Деякі питання здійснення оборонних закупівель службою державного замовника» (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 177) розрахунки за товари можуть здійснюватися Службою державного замовника за погодженням з Міністерством оборони України шляхом проведення попередньої оплати у розмірі до 60 (шістдесяти) відсотків від вартості (ціни) Товару за Специфікацією (Додаток 1) Контракту на строк до 25.08.2025 (кінцевий строк поставки, зазначений у Специфікації (Додаток 1 до Контракту) з дати перерахування коштів на рахунок Виконавця у такому порядку: сплата до 60 (шістдесяти) відсотків від вартості Товару Специфікації (Додаток 1) за Контрактом, здійснюється Замовником шляхом проведення попередньої оплати на підставі рахунку, наданого Виконавцем.
Попередня оплата здійснюється протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів після прийняття державним замовником рішення щодо здійснення попередньої оплати на підставі рахунку на оплату, наданого Виконавцем, за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунку Замовника шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я Виконавця в органі державної казначейської служби, з подальшим використанням зазначених коштів Виконавцем виключно на цілі, визначені цим Контрактом, з наданням відповідних підтверджуючих документів.
У разі якщо попередня оплати здійснюється за партію Товару, попередня оплата перераховується Замовником Виконавця за рішенням головного розпорядника бюджетних коштів та за відсутності прострочення поставки попередньої партії/попередніх партій Товару.
Згідно з платіжною інструкцією № 1963 від 16.05.2025 Замовником були перераховані кошти в обсязі 131 612 400,00 грн. (що складає 60 відсотків від вартості Товару).
Відповідно до п. 4.1 Контракту Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в Специфікації.
Однак, як зазначає позивач, відповідач (Виконавець) здійснив поставку із порушенням строків, поставлено:
- 04.07.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 250 од.; СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний) ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 50 од.
- 21.08.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 100 од.; СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний) ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 300 од.
- 28.08.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 300 од.; 
- 05.09.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 300 од.
- 12.09.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 350 од.; СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний) ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 50 од.
- 24.09.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 750 од.; СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний) ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 500 од.
- 14.10.2025: СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний) ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 200 од.
- 17.10.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 200 од.
- 11.11.2025: СВІТЛОВОД 15-О ТУ У 30.3-45531394-003:2025 (зі змінами), NSN-код: 1550-61-018-4654 - 250 од.
До того ж, станом на 18.11.2025 Виконавець не поставив частину четвертої партії Товару у кількості всього за номенклатурою Безпілотний літальний апарат СВІТЛОВОД 15-О (тепловізійний) у кількості 400 компл.
Відповідно до ч. 1 п. 7.2 Контракту у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Згідно з ч. 4 п. 7.2 Контракту у разі порушення Виконавцем зобов`язань щодо строків поставки Товару, за умови здійснення Замовником попередньої оплати, Виконавець зобов`язаний сплатити на користь Замовника проценти за користування коштами попередньої оплати (в частині вартості простроченого Товару) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від дня порушення строку поставки Товару до дня виконання Виконавцем обов`язку щодо поставки Товару, визначеного згідно з абзацом першим пункту 3.4 цього Контракту.
Частиною 3 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Враховуючи порушення відповідачем строків поставки Товару за Контрактом, позивачем нараховавно та заявлено у позові штрафні санкції та проценти за користування коштами попередньої оплати.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.12.2021 у справі № 910/14180/18, нараховані на підставі статті 536, частини 3 статті 693 ЦК України проценти за користування коштами попередньої оплати не належать до штрафних санкцій.
Згідно здійснених позивачем розрахунків заявлено до стягнення з відповідача 32 672 316,81 грн, з яких: 12 824 968,80 грн пені; 14 025 816,50 грн штрафу; 5 821 531,51 грн процентів. сплачено судовий збір в розмірі 392 067,80 грн.
Відповідач подав відзив, у якому проти позову заперечував, посилаючись на неспівмірність відповідальності ступеню порушення зобов`язання, яке мало місце внаслідок об`єктивних обставин та частково дій самого позивача. 
Також відповідач зазначає, що враховуючи важливість виробів для ЗСУ, на пропозицію позивача прийняв рішення про додаткове зменшення ціни товару та розміру попередньої оплати за рахунок фінансування проекту з власних обігових коштів. При цьому, ціна виробів за Контрактом і так була менша ринкових цін. До того ж, позивачем було прийнято рішення про закупівлю виробів без закупівлі до них наземних станцій керування, у зв`язку з чим з метою забезпечення можливості використання виробів відповідач надав всім підрозділам, які звернулися до відповідача, наземні станції керування власним коштом. Таким чином, відповідач стверджує, що всіляко сприяв та вживав усіх залежних від нього заходів з метою забезпечення належного виконання зобов`язання.
В той же час, відповідно до Висновку за результатами перевірки від 18.04.2025 вих. 1034/1018 2461 ВП МО України відповідача визнано спроможним виготовити та поставити заявлені обсяги одиниць виробів, однак зазначено про існування ризиків, а саме недостатньої кількості обігових коштів, закупки комплектуючих з-за кордону, наявності кооперації з іноземними підприємствами. Крім того вказано, що тривалість циклу серійного виробництва становить один місяць. При цьому, враховуючи те, що комплектуючі закуповуються за кордоном, то цикл серійного виробництва товару починає відлік з моменту отримання комплектуючих у виробництво. Тобто, цикл серійного виробництва в жодному разі не може розпочатись без комплектуючих для виробництва, які придбаваються із-за кордону за кошти попередньої оплати за Державним контрактом.
Однак, позивач, будучи обізнаним зі змістом наведеного Висновку та усвідомлюючи об`єктивні та не залежні від відповідача ризики та особливості циклу виробництва, не врахував відповідні обставини в умовах Контракту і заявляючи даний позов, скористався нагодою покласти на відповідача значну фінансову відповідальність, яка виходить за межі, необхідні для стимулювання виконання зобов`язання, і має ознаки джерела збагачення.
До того ж, сума здійсненої позивачем попередньої оплати, яка повністю використана для закупівлі комплектуючих, була сплачена позивачем лише за 9 днів до запланованої дати поставки, що було очевидно запізно для можливості закупити комплектуючі та виготовити товар у визначені Контрактом строки. Позивач, будучи обізнаним щодо тривалості циклу виробництва, та у тому, що виробництво напряму залежить від поставки комплектуючих, відмовився укласти додаткову угоду про продовження строків поставки, не дивлячись на поважність та об`єктивність причин, які не залежали від відповідача.
Усвідомлюючи неможливість у строки, визначені умовами Державного контракту, поставити Товар, відповідач листом від 18.06.2025 № 18062025-002 звернувся до позивача з проханням перенести строки поставки Товарів та підписати відповідну Додаткову угоду.
Однак, незважаючи на критичність ситуації, аргументоване прохання відповідача про перенесення строків поставки Товару, позивач розглянув 27.06.2025 та прийняв рішення не переносити строк поставки товару без будь-якої на то аргументації відповідно до Протоколу № 87 від 27.06.2025.
Відповідач зазначає, що така поведінка позивача суперечить принципу добросовісності та розумності (ст. 3 Цивільного кодексу України), тоді як з боку відповідача не мало місця жодної недбалості чи зволікання.
З огляду на викладене, відповідач подав клопотання про зменшення штрафних санкцій, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України та практику її застосування Верховним Судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, постанови Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, від 15.02.2023 у справі № 920/437/22, від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 13.02.2024 у справі № 911/2269/22, від 13.02.2024 у справі № 917/272/23, від 14.02.2024 у справі № 910/3015/23 від 13.02.2025 у справі № 918/323/24 від 16.12.2025 у справі № 910/15255/24). Зазначає, що стягнення багатомільйонних штрафних санкцій з оборонного підприємства, що віднесено до об`єктів критичної інфраструктури, негативно вплине на ефективність обороноздатності держави, тому захист прав має забезпечуватися із дотриманням розумного балансу та врахуванням інтересу держави у стабільному функціонуванні оборонних підприємств.
Також відповідач зазначає про відсутність ознак та доказів існування для позивача відчутних негативних наслідків та збитків внаслідок прострочення поставки, співмірних заявленій відповідальності. До того ж, заявлені до стягнення штрафні санкції та проценти більше ніж в три рази перевищують очікуваний прибуток відповідача за результатами виконання Контракту, що свідчить про непропорційне порушення балансу інтересів сторін. Примусове виконання та арешт рахунків відповідача призведе до втрати можливості подальшого виконання підприємством зобов`язань за діючими договорами, укладеними для забезпечення оборонних потреб держави.
Відповідач зазначає про повне виконання договірних зобов`язань та незначний період прострочення, яке сталося з незалежних від відповідача причин. Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання, та не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для боржника та бути джерелом збагачення. Стягнення в повному обсязі штрафних санкцій порушить баланс інтересів сторін, тож відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 99 %.
У відповіді на відзив позивач заперечував проти клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, наполягаючи на застосуванні умов Контракту, які погоджені сторонами.
У запереченнях відповідач зауважив, що позивач є суб`єктом з переважним впливом; виключне право розробки проекту державного контракту належить державному замовнику; умови державного контракту визначаються відповідно до Типового договору. Тому в існуючій ситуації позивач нав`язує дискримінаційні умови, які порушують принцип паритетності сторін, а оборонні підприємства вимушені погоджуватися або припинити здійснювати господарську діяльність, оскільки основним замовником продукції таких підприємств виступають оборонні структури. 
В той же час, відповідач є єдиним виробником безпілотних літальних апаратів (БпЛА) та безпілотних авіаційних комплексів (БпАК) «Світловод 15-О» та «Світловод 20-О». Безпілотний літальний апарат «Світловод 15-О» є кодифікованим безпілотним літальним апаратом з оптоволоконною системою зв`язку, система кріплення якого надає широку можливість застосування різного типу вантажів. Умовах сучасного бойового зіткнення 90% втрат БпЛА спричинені дією ворожих засобів радіоелектронної боротьби (РЕБ).
«Світловод 15-О» оснащений оптоволоконною системою зв`язку, що робить його абсолютно неуразливим до будь-яких радіоперешкод. Це гарантує виконання бойового завдання там, де інші засоби ураження виявляються безсилими. Зупинка виробництва таких виробів призведе до втрати здатності ЗСУ вражати цілі в зонах щільного радіоелектронного покриття ворога.
Виріб «Світловод 15-О» відповідає суворим військовим стандартам якості, безпеки та ефективності. Підприємство є частиною оборонно-промислового комплексу, що забезпечує виконання державних програм озброєння. Виробництво БпЛА «Світловод 15-О» є складним наукомістким процесом. Підприємство сформувало унікальну команду інженерів та фахівців, чия діяльність є критичною для підтримки темпів постачання на фронт. Будь-яка перерва у роботі підприємства загрожує зривом постачання пріоритетних зразків озброєння, що в умовах воєнного стану має прямі негативні наслідки для національної безпеки.
Підприємство виконує завдання з виробництва інноваційної зброї, яка забезпечує технологічну перевагу над агресором. Стабільна робота компанії є невід`ємною частиною ланцюга національної оборони, а виріб «Світловод 15-О» - ключовим інструментом у відсічі збройній агресії.
Наразі підприємство разом із партнером постачальником комплектуючих – польською компанією FPV TECHNOLOGIES Sp z o.o. виконує конструкторські роботи та випробування нової моделі – БпЛА «Світловод 30-О» та БпЛА «Світловод 50-О» із дальністю 30 км та 50 км. В тому числі, задля проведення випробувань нових моделей, пілота ТОВ «Раптор Інжинірінг» було направлено у відрядження до м.Варшава (Польща), в підтвердження чого надаємо наказ про відрядження.
Розуміючи важливість даної продукції для забезпечення обороноздатності, відповідач орендував додаткові площі з метою збільшення об`ємів виробництва, збільшив кількість працівників та запровадив двозмінну роботу. Однак позивач створює ситуацію, в якій через стягнення неспівмірних штрафних санкцій підприємство, що виготовляє унікальну продукцію, через додаткове фінансове навантаження може припинити існування.
Під час виконання своїх зобов`язань за Державним контрактом у відповідача виникли об`єктивні причини, що призвели до порушення зобов`язань з боку відповідача. В той же час, відповідач, незважаючи на обставини що склалися, робив усе можливе для здійснення вчасної поставки Виробів за Державним контрактом.
Також, відповідач зазначає, що Підприємство наразі перебуває в скрутному фінансовому становищі, при цьому останній продовжує виконувати термінові замовлення по виробництву безпілотних літальних апаратів для потреб Збройних сил України.
На підтвердження скрутного фінансового становища відповідач надає копію фінансової звітності малого підприємства на 31.12.2024, відповідно до якого вбачається, що результат фінансової діяльності підприємства за 2024 рік – збиток (215,5 тис. грн). Крім того, після прийняття податковими органами фінансової звітності за 2025 рік, відповідач надасть до суду копії вказаних документів.
Наявні у відповідача обігові кошти спрямовуються на закупівлю комплектуючих для виробництва безпілотних літальних апаратів, модернізацію виробничих ліній та оплату праці вузькопрофільним спеціалістам, у зв`язку з цим на даний час Підприємство не має можливості сплатити всю суму штрафних санкцій. Стягнення з відповідача всієї суми штрафних санкцій призведе до блокування господарської діяльності, оскільки через брак коштів на рахунку Підприємства потягне за собою арешт рахунків.
Арешт рахунків відповідача призведе до втрати можливості подальшого виконання Підприємством своїх зобов`язань за діючими договорами, укладеними для забезпечення оборонних потреб держави і, як наслідок, до зупинки роботи Підприємства.
Стягнення надмірних штрафних санкцій демотивує виробника та сповільнює темпи інновацій, що прямо корелює з ефективністю дій ЗСУ на полі бою.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. 
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Вказаний принцип свободи договору у тому числі полягає у тому, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд за виключенням прямої законодавчої заборони та прямого законодавчого припису.
Відповідно до ст. 167 Цивільного кодексу України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава може створювати юридичні особи публічного та приватного права у випадках та порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава бере участь у діяльності створених нею юридичних осіб приватного права на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.
Укладений між сторонами Контракт за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 7.2 Контракту сторонами передбачено санкції за порушення строків поставки, а саме підпунктом 1 встановлено, що у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.
З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Суд, здійснивши перевірку розрахунку позивача пені та штрафу в межах заявленого позивачем періоду встановив, що розрахунок виконано арифметично вірно та у відповідності до вимог закону та умов Контракту.
Згідно до частин 2 та 3 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Підпунктом 4 пункту 7.2 Контракту встановлено, що у разі порушення виконавцем зобов`язань щодо строку поставки товару за умови здійснення замовником попередньої оплати, виконавець зобов`язаний сплатити на користь замовника проценти за користування коштами попередньої оплати (в частині вартості простроченого товару) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від дня порушення строку поставки до дня виконання обов`язку щодо поставки товару.
Вказані проценти за правовим змістом є платою за користування коштами передоплати та відповідають наведеним нормам ст. ст. 536, 693 Цивільного кодексу України. При цьому суд звертає увагу на те, що законом передбачено можливість встановлення договором процентів за користування коштами попередньої оплати на всю її суму з моменту отримання. Відповідно до умов контракту, вказані проценти нараховуються не на всю суму передоплати, а лише на її частину в розмірі вартості простроченого товару.
Посилання відповідача на те, що подвійна облікова ставка НБУ застосовується у Законі України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» для обмеження розміру пені, є безпідставним. По-перше, у даному випадку простроченим є негрошове зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим вказаний Закон не розповсюджується на спірні правовідносини. По-друге, облікова ставка НБУ є одним з основних та універсальних монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів (ст. 1 Закону України «Про Національний Банк України»).
Облікова (ключова) ставка Національного банку є основним інструментом грошово-кредитної політики, за допомогою якого Національний банк досягає її цілей. Облікова ставка є основним індикатором змін у грошово-кредитній політиці. Облікова ставка встановлюється на основі підготовлених Національним банком комплексного аналізу та прогнозу макроекономічного, монетарного та фінансового розвитку. Рішення щодо розміру облікової ставки затверджується Правлінням Національного банку на черговому або позачерговому засіданні з питань монетарної політики після обговорення на засіданні Комітету з монетарної політики. Національний банк оприлюднює розмір облікової ставки на сторінці офіційного Інтернет-представництва Національного банку (розділ ІІІ Положення про процентну політику Національного банку України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 21.04.2016 № 277).
Наведеними нормами ст.ст. 536, 693 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів встановлюється договором. Позаяк відомості про розмір ставки НБУ є загальнодоступними, чіткими, недвозначними та зрозумілими для всіх учасників товарно-грошових правовідносин, визначення розміру процентів подвійною обліковою ставкою НБУ не суперечить нормам зобов`язального права та не перетворює вказані проценти на пеню. 
Суд звертає увагу сторін на позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 03.12.2021 у справі № 910/14180/18, відповідно до якої з огляду на різну правову природу проценти, передбачені частиною третьою статті 693 Цивільного кодексу України, не можуть бути ототожнені з неустойкою та процентами, передбаченими частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Правова природа передбаченої договором плати за користування чужими грошовими коштами не залежить від встановленого сторонами у договорі способу обчислення такої плати.
Передбачене статтею 536, частиною третьою статті 693, частиною першою статті 1048, частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України право сторін на встановлення плати за користування грошовими коштами (попередньою оплатою, позикою) з урахуванням положень статті 6 та частини першої статті 627 Цивільного кодексу України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів і порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати.
Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у пункті 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі N 149/1499/18.
Виходячи із свободи визначення умов договору відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони мають право викласти умови договору, зокрема і щодо способу обчислення процентів за користування грошовими коштами (за один день чи за календарний рік), на власний розсуд у спосіб, який є найбільш зрозумілим та прийнятним саме для них.
Положення, закріплені у статті 536, частині третій статті 693 Цивільного кодексу України, є диспозитивними, а тому не можуть обмежувати сторін у визначенні способу проведення розрахунку процентів залежно від їх волевиявлення.
Суд перевірив розрахунок процентів позивача та встановив, що такий виконаний арифметично вірно відповідно до умов договору.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99 %, суд встановив таке.
Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Разом з тим, за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).
Згідно з положеннями статті 551 Цивільного кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням установлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 915/2095/19, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 27.02.2024 у справі № 911/858/22).
Суд встановив, що Державний контракт відповідачем як виконавцем укладено у сфері оборонних закупівель, які координуються МО України. Стороною Контракту - замовником є державне комерційне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства оборони України, і яке уповноважене на здійснення закупівель та укладення державних контрактів на закупівлю товарів, робіт і послуг оборонного призначення для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони. З огляду на викладене, дискреція відповідача щодо визначення умов державного контракту є суттєво обмеженою.
Суд встановив, що умови укладеного Державного контракту мають суттєвий дисбаланс щодо прав, інтересів та відповідальності його сторін. Зокрема пунктом 2.11.1 замовнику надано право на відстрочку платежу без застосування до нього штрафних санкцій у разі затримки та/або відсутності фінансування; пунктом 2.12 передбачено право замовника здійснити передоплату у розмірі до 60% від вартості товару (а не обов`язок); підпунктами 1, 5 пункту 6.1 замовнику надано право коригувати обсяг та номенклатуру товару та загальну ціну товару/контракту залежно від реального фінансування видатків; в односторонньому порядку зменшити обсяг бюджетних зобов`язань або анулювати їх через 5 календарних днів після письмового застереження, надісланого виконавцю. У пункті 7.8 вказано, що сторони дійшли згоди, що замовником виконавцю не сплачуються штрафні санкції (штраф, пеня), не відшкодовуються збитки, а також витрати на професійну правничу допомогу у випадку вирішення спорів в судовому порядку. Пунктом 7.9 сторони погодили, що виконавець не вимагатиме сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.
Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 4 ст. 17 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», який набрав чинності 28.02.2025, тобто був чинним на дату укладення Контракту, положення абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України в частині стягнення штрафу в розмірі 7 відсотків вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання зобов`язання, не застосовується до виконавців державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель, які виконуються у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, та не завершені на день набрання чинності цим Законом. 
Вимога про стягнення з відповідача пені та штрафу, обґрунтована посиланням не на положення частини 2 ст. 231 ГК України, а на умову підпункту 1 пункту 7.2 укладеного сторонами Контракту, який є чинним. Вказаний пункт формально відповідає чинному законодавству, оскільки відсутня імперативна норма, яка б забороняла учасникам договірних правовідносин передбачати у договорі штраф за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 7 відсотків вартості товарів.
Разом із тим, викладені обставини в сукупності свідчать про те, що застосовані у Контракті штрафні санкції створюють надмірний та непропорційний тягар для відповідача, який є виробником БПЛА, необхідних для підтримання обороноздатності країни в умовах триваючої повномасштабної війни. 
Передбачений Контрактом набір санкцій та порядок їх застосування свідчить про те, що вони не виконують стимулюючої функції, і не відповідають меті контракту, яка визначена як забезпечення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цінності, обмеження конституційних прав і свобод людини. 
Вказаній меті у більшій мірі відповідає фінансова стабільність виробника критично важливої продукції, розширення виробництва, збільшення асортименту, а не створення фінансових перешкод у спосіб застосування штрафних санкцій, які у сукупності в рази перевищують фінансовий результат від виконання контракту.
Правовий висновок, що пеня не може бути непомірним тягарем боржникові і джерелом отримання додаткових прибутків кредиторові підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 08.04.2020 у справі № 924/570/19.
Також суд враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 13 Порядку здійснення закупівлі безпілотних систем, засобів радіоелектронної боротьби тактичного рівня вітчизняного виробництва та їх складових частин, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 №1275, і на який посилається позивач, в редакції, чинній станом на дату укладення Контракту, було встановлено, що у державних контрактах (договорах) на виготовлення і поставку безпілотних систем та/або засобів радіоелектронної боротьби тактичного рівня (їх складових частин) може передбачатися попередня оплата в обсягах до 70 відсотків їх вартості на строк не більш як 12 місяців. Розмір і строк попередньої оплати товарів у зазначених межах визначаються з урахуванням необхідності, що обґрунтовується, зокрема, циклом виробництва товару. 
Крім того, абзацом четвертим пункту 1 Постанови КМ України від 04.12.2019 №1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт, послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» в редакції, яка була чинною станом на дату укладення Контракту, було передбачено, що розпорядники (одержувачі) бюджетних коштів (крім закордонних дипломатичних установ) у договорах про закупівлю товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти можуть передбачати попередню оплату в разі закупівлі товарів, робіт і послуг, що закуповуються для забезпечення національної безпеки та оборони держави на строк не більше 24 місяців.
В той же час, умови договору мають відображати дійсну правову природу відповідальності, забезпечуючи реальне виконання зобов`язань без покладення на сторону непомірного фінансового тягара, який не відповідає ні ступеню порушення, ні співмірності завданим збиткам.
Разом із тим, умови Контракту щодо передоплати, які не враховують необхідності закупки комплектуючих з-за кордону та тривалість циклу виробництва товару, завідомо ставлять виконавця в умови, за яких виконання поставок у строк, передбачений специфікацією, суттєво ускладнений.
Щодо посилання позивача на п. 11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Мінфіну від 24.12.2012 № 1407, відповідних наслідків можна було б уникнути, привівши умови Контракту та терміни поставки до реальних умов виконання, для чого були відсутні будь-які перешкоди.
Вирішуючи питання зменшення неустойки, суд враховує, що прострочення поставки Товару були незначним, не призвели до відчутних негативних наслідків і були обумовлені об`єктивними чинниками, які були очевидні, однак не враховані в умовах Контракту. Також суд враховує, що у межах строку Контракту відповідач повністю виконав поставку товару.
З огляду на встановлені в ході розгляду спору обставини господарської діяльності сторін, враховуючи баланс інтересів сторін, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене прострочення поставки товару, суд вважає наведені у позові пеню та штраф неспівмірно завищеними і такими, що суперечать дійсній природі неустойки. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 551 Цивільного кодексу України України, та виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, з метою відновлення балансу інтересів сторін, зменшити розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 85 %.
Відповідно, задоволенню підлягає пеня та штраф у розмірі 15 %, що складає 1 923 745,32 грн. пені (15 % від заявленої 12 824 968,80 грн.) та 2 103 872,47 грн. штрафу (15 % від заявленого 14 025 816,50 грн.). 
В задоволенні решти вимог про стягнення пені та штрафу суд відмовляє у зв`язку зі зменшенням неустойки.
В той же час, суд не вбачає підстав для зменшення заявлених у позові відсотків за користування грошовими коштами, які не відносяться до неустойки та/чи штрафних санкцій.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 1 923 745,32 грн. пені (15 % від заявленої 12 824 968,80 грн.), 2 103 872,47 грн. штрафу (15 % від заявленого 14 025 816,50 грн.) та 5 821 531,51 грн. процентів за користування коштами попередньої оплати, в решті позов задоволенню не підлягає у зв`язку зі зменшенням судом неустойки (пені та штрафу).
Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі без врахування суми зменшення неустойки судом, оскільки спір у відповідній частині виник внаслідок неправильних дій відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Раптор Інжинірінг» (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, буд. 21, код ЄДРПОУ 45531394) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (04074, місто Київ, вул. Автозаводська, будинок 2, код ЄДРПОУ 44725823) 1 923 745,32 грн. пені, 2 103 872,47 грн. штрафу, 5 821 531,51 грн. процентів за користування коштами попередньої оплати та 392 967,80 грн. витрат по сплаті судового збору.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.05.2026.

Суддя Т.П. Карпечкін