Справа №: 343/572/26 
Провадження №: 2/343/591/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 343/572/26 за позовом Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2024 в розмірі 12460,38 грн станом на 17.03.2026, яка складається з: 8614,34 грн - заборгованості за кредитом, 3396,04 грн - заборгованості за відсотками, 450,00 грн - пеня, та судові витрати у розмірі 2662,40 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 14.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до АТ "А-Банк" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунка. Цього ж дня відповідач підписав заяву про відкриття, ведення поточоного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, на підставі якої йому відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видав платіжну картку. Натомість останній не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 17.03.2026 він має заборгованість у розмірі 12460,38 грн, яка складається з: 8614,34 грн - заборгованості за кредитом, 3396,04 грн - заборгованості за відсотками, 450,00 грн - пеня.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, з копією опису про направлення позовної заяви та повістки про виклик до суду рекомендованими поштовими відправленнями за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 43), які повернулися з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 55-56, 60-61), що, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим учаснику справи. Крім того суд повідомляв відповідача про виклик до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а.с.59). Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавав.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
згідно із ухвалою від 18.03.2026, суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк на усунення її недоліків.
24 березня 2026 року позивач подав заяву про усунення недоліків.
Згідно із ухвалою від 24.03.2026, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалює рішення у заочному порядку, про що постановив ухвалу від 11.05.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
із матеріалів справи суд установив, що ОСОБА_1 14.03.2024 звернувся до АТ "А-Банк" та ознайомився із основними умовами кредитування, підтвердженням чого слугує підписаний ним електронним підписом за допомогою відкритого ключа паспорт споживчого кредиту (а.с. 11-12).
Після ознайомлення із основними умовами кредитування, відповідач у електронній формі за допомогою графічного підпису підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" від 14.03.2024. Він погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-Банк" становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві зазначені його дата народження, місце проживання (а.с. 6), які відповідають долученим документам, які ідентифікують його особу (а.с. 26).
14 березня 2024 року ОСОБА_1 також в електронному вигляді підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунка та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, за умовами якої останньому встановлено кредитний ліміт, на таких умовах: сума кредиу (ліміту) - від 1000 грн до 200000 грн; пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 % на місяць; строк кредитування - 240 міс; при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8 % у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості; порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5 % від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит (а.с. 7-8).
Згідно із довідками за лімітами та картками (а.с. 13, 14), ОСОБА_1 на підставі кредитного договору б/н від 14.03.2024 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн, який надалі зменшувався і 25.09.2025 склав 8700,00 грн.
На підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи долучив витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ "Акцент-Банк" (а.с. 20-23), витяг з Тарифів по картці "Зелена" (а.с. 24-25), ліміти по картці (рахунку) (а.с. 9). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви та заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду.
Як зазначив позивач, на підставі вказаної анкети-заяви та заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Доказів протилежного матеріали справи не містять. А у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача перед банком утворилась заборгованість.
Згідно із долученим до матеріалів позову розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.03.2024, укладеним між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 17.03.2026 загальна заборгованість за наданим кредитом становить 12460,38 грн, із яких: 8614,34 грн - заборгованість за кредитом, 3396,04 грн - заборгованість за відсотками, 450,00 грн - за штрафом. Під час нарахування заборгованості позивач застосовував відсоткову ставку в розмірі 40,80 % (3,4 % в місяць). Період нарахування прцоентів - із 14.03.2024 до 15.03.2026 (а.с. 18-19).
Як установив суд із виписки по картці за період 14.03.2024 до 17.03.2026, клієнт ОСОБА_1 активно користувався грошовими коштами, погашав кредит (а.с. 15-17).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку.
Як передбачено в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).
Суд установив, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "АКЦЕНТ-БАНК".
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Під час розгляду справи суд установив, що ОСОБА_1 14.03.2024 звернувся до АТ "АКЦЕНТ-БАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК", чим підтвердив своє приєднання до запропонованих умов кредитування в АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та на підставі заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Тобто між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 14.03.2024.
З наданої суду виписки по рахунку суд установив, що відповідач отримував кошти з кредитної картки, ними користувався, вносив сплати, що підтверджує існування кредитних правовідносин між ним та банком, однак не повертав своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як указав позивач, станом на 17.03.2026 за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 12460,38 грн, із яких: 8614,34 грн - заборгованість за кредитом, 3396,04 грн - заборгованість за відсотками, 450,00 грн - за штрафом. Факт наявності заборгованості відповідач не заперечив. На підтвердження існування заборгованості та її розміру сторона позивача долучила детальний розрахунок та виписку по особовому рахунку, дані з яких узгоджуються між собою. Викладене дає підстави вважати, що наявність заборгованості та її розмір підтверджена належними та допустими доказами, а тому їх слід взяти до уваги при ухваленні рішення.
Також із розрахунку заборгованості суд установив, що позивач після виходу з пільгового періоду нараховував заборгованість відповідачу за погодженою сторонами відсоткою ставкою в розмірі 3,4 % на місяць (40,80 %/12 міс).
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Положеннями частини 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені у кредитному договорі № б/н від 14.03.2024, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість. Факт наявності заборгованості відповідач не заперечив, будь-яких заперечень з даного приводу чи контррозрахунку заборгованості суду не надав. Натомість позивач на підтвердження існування заборгованості та її розміру долучив детальний розрахунок та виписку по особовому рахунку, дані з яких узгоджуються між собою, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8614,34 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3396,04 грн - заборгованості за процентами, які нараховані за погодженою відсотковою ставкою, що складає загальну суму заборгованості в розмірі 12010,38 грн, підлягають до задоволення.
Однак, даючи оцінку нарахованій за спірним договором та завленій до стягнення заборгованості за штрафом/пенею, суд зазначає таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, позивач зазначає про наявність заборгованості за штрафом/пенею у розмірі 450,00 грн, що нараховано з 01.11.2024, тобто після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач звільняється від їх сплати.
Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов у частині стягнення з відповідача нарахованого штрафу/пені в розмірі 450,00 грн не підлягає задоволенню.
Тому, дослідивши надані АТ "АКЦЕНТ-БАНК" письмові докази, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 12010,38 грн (що становить 96,38 % від заявленої до стягнення суми заборгованості 12460,36 грн (12010,38 грн * 100 % / 12460,36 грн)), з яких: 8614,34 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3396,04 грн - заборгованості за відсотками, яка виникла станом на 17.03.2026 за договором № б/н від 14.03.2024, відмовивши у стягненні заборгованості за штрафом/пенею.
Розподіл судових витрат між сторонами:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.
До судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 39).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2566,02 грн (2662,40 грн* 96,38 %) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 610, 626, 628, 633, 634, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.03.2024 в розмірі 12010 (дванадцять тисяч десять) гривень 38 копійок, із яких: 8614,34 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 3396,04 гривень - заборгованості за відсотками, а також 2566 (дві тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 02 копійки сплаченого судового збору.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК", що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: С.М.Монташевич