П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року м. Київ

Справа № 361/10117/25
Провадження: № 22-ц/824/8703/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів Верланова С. М., Нежури В. А., 
секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Клименка Тараса Васильовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»
на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Червонописького В. С.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 05 липня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №331674-КС-002, за умовами якого відповідач отримав кредит, на засадах строковості, поворотності та платності. Вказаний вище договір було укладено в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. 05 липня 2021 року ТОВ "Бізнес Позика" перераховано відповідачу, ОСОБА_1 , суму кредиту в розмірі 14000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , тобто, ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов?язання за договором у повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 договірні зобов?язання порушив, на виконання умов вказаного договору здійснив лише часткову оплату у розмірі 7123,36 грн., у зв?язку з чим станом на 08 серпня 2025 року він має заборгованість, яка становить 28506,04 грн., з яких: 13615,36 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту: 14890,68 грн. - сума прострочених платежів по процентах.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2026 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 331674-КС-002 від 05 липня 2021 року у розмірі 14890 грн. 68 грн. та судовий збір у розмірі 1265 грн. 39 коп.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, адвокат Клименко Т. В. в інтересах ТОВ «Бізнес позика» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду в оскаржуваній частині просив скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що відповідач сплатив суму 13 615,36 грн, яку суд вважав повністю зарахованою на погашення основної заборгованості за кредитом. Однак, згідно з умовами договору, кошти мають зараховуватись у певній черговості, визначеній договором.
Тому, суд неправильно трактував порядок зарахування платежів і помилково визначив суму. яка була зарахована на погашення основної заборгованості.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 09 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу в порядку письмового провадження. без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦІК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає. що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦІК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 05 липня 2021 року між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» і відповідачем, ОСОБА_1 , був укладений договір про надання кредиту № 331674-КС-002, згідно із умовами якого відповідач отримав кредит, на засадах строковості, поворотності та платності, у розмірі 14000 грн, строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом, які є фіксованими та становить 0,86796429 процентів за кожен день користування кредитом, строк дії договору до 20 грудня 2021 року, орієнтовна загальна вартість кредиту 30840 грн., реальна річна процентна ставка 3624,71 процентів.
3 матеріалів справи вбачається, ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на банківську картку № НОМЕР_1 , номер якої зазначений ОСОБА_1 в особистому кабінеті позичальника при оформленні кредиту в анкетних даних, грошові кошти у розмірі 14000 грн.
Отже, ТОВ «Бізнес Позика» належним чином виконало умови договірних зобов`язань за договором про надання кредиту № 331674-КС-002.
Згідно із наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 08 серпня 2025 року за період з 05 липня по 20 грудня 2021 року має заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» у загальному розмірі 28506,04 грн., з яких: 13615,36 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 14890,68 грн. - сума прострочених платежів по процентах.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав вищезазначений договір, за умовами якого отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок.
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в добровільному порядку сплачено суму тіла за кредитним договором №331674-КС-002 у розмірі 13615,36 грн.
Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.
Однією із загальних засад цивільного законодавства У країни є свобода договору (п1.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором с домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. 
із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з Урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв лілового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти). визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з неодержанням письмової форми, є нікчемним.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті З Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі. яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону У країни «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку. передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями. підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилами статей 12, 81 ЦІК України кожна сторона повинна довести обставини. які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦІК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦІК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (4. 2 ст. 78 ЦІК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані ТОВ «Бізнес Позика» докази, в тому числі візуальна форма послідовності дій клієнта свідчать, що 05.07.2021 року о 13:45:53 ОСОБА_1 здійснив вхід до особистого кабінету на сайті ТОВ «Бізнес Позика» www.my.bizpozyka.com, використавши номер телефону, та надав всю необхідну інформацію для формування належної пропозиції клієнту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Також, клієнту за номером телефону відправлено смс-повідомлення з однаразовим ідентифікатором «G-5846» для підписання. Відповідач ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено Маркову В. І. в ITC індивідуальну оферту з відповідним активним посиланням), яка містить істотні умови договору, з якою клієнт ознайомся та прийняв її умови (а, с. 50).
Відтак, кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено 05 липня 2021 року в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.
Відповідно до п. 5.5, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов?язання за договором про надання кредиту в повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця в такій черговості: у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору про надання кредиту.
Як убачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2025 року на адресу суду першої інстанції ОСОБА_1 надіслав квитанцію про сплату тіла кредиту за договором №331674-КС-002 від 05 липня 2021 року у розмірі 13 612 грн 36 коп.
Отже, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції врахував, що сплата відповідачем 13 612 грн 36 коп. не свідчить про повне погашення саме тіла кредиту, оскільки розподіл цієї суми здійснюється відповідно до умов договору, а не виключно за волевиявленням боржника.
Крім того, спірна сума не була зарахована виключно в рахунок погашення основного боргу, а зобов?язання за договором залишилися невиконаними у повному обсязі.
Отже, доводи ТОВ «Бізнес Позика» про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зарахування сплачених відповідачем коштів є безпідставними та не відповідають умовам укладеного договору і встановленим обставинам справи.
Щодо посилання скаржника на практику інших апеляційних судів, то колегія суддів вважає такі посилання необгрунтованими, з огляду на таке.
Правова позиція суду апеляційної інстанції не може грунтуватися на рішенні іншого апеляційного суду, оскільки практика апеляційних судів не має преюдиційного значення для інших справ і не є обов?язковою для застосування. У системі українського правосуддя відсутній принцип прецедентності судових рішень, окрім випадків, коли мова йде про висновки Верховного Суду, зокрема Великої Палати, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватись судами при вирішенні аналогічних правовідносин.
Крім того, скаржником не надано жодних конкретних судових рішень, що дійсно були ухвалені за аналогічних фактичних обставин, із яких можливо було б зробити висновок про системну сталу практику, яка могла б мати переконливе значення для цієї справи.
За наведених обставин, посилання на окремі рішення інших апеляційних судів не є належним доказом обгрунтованості доводів апеляційної скарги і не спростовує правомірності висновків суду першої інстанції у даній справі.
Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та спростовуються положеннями чинного законодавства, зокрема, Законом України «Про споживче кредитування», а також обгрунтованими висновками суду першої інстанції, який здійснив об?єктивну перевірку правомірності застосованих ставок та в межах закону визначив суму, що підлягає стягненню.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що відсутні правові підстави для скасування рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2026 року в оскаржуваній частині, а тому апеляційна скарга Клименка Т. В. в інтересах ТОВ «Бізнес позика» залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Клименка Тараса Васильовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура