Справа № 192/3115/25 
Провадження № 2/192/597/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

14 травня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Стрельникова О. О.
за участю: секретаря судового засідання – Бондаренко В. А.,
представника відповідача – адвоката Степанова Є. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення компенсації за користування земельною ділянкою, заподіяних збитків та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до судуз позовом до відповідача про стягнення збитків спричинених незаконним зайняттям належної йому земельної ділянки кадастровий номер 1225055400:01:014:0004, збитків внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки власником та доходів від майна, які відповідач одержав або міг одержати за весь час володіння земельною ділянкою в розмірі 51682 грн. 06 коп., з яких збитки від незаконного зайняття земельної ділянки та як внаслідок неодержання позивачем доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки в сумі 25841 грн. 03 коп. та доходів від майна, які відповідач одержав або міг одержати за весь час володіння земельною ділянкою в сумі 25841 грн. 03 коп.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер 1225055400:01:014:0004, площею 8,0974 га, яка розташована на території Новопокровської селищної ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року, усунуто перешкоду в користуванні йому вказаною земельною ділянкою та зобов`язано відповідача повернути зазначену земельну ділянку.
23 жовтня 2025 року відповідачем було повернуто земельну ділянку позивачу.
Оскільки відповідач до моменту повернення земельної ділянки здійснював користування земельною ділянкою позивача протягом 10 місяців, тому вважає, що йому діями відповідача завдано збитки в розмірі 51682 грн. 06 коп., а також завдано моральну шкоду, яка виразилась в тому, що він був позбавлений можливості користуватись своїм майном, вимушений був змінювати нормальний уклад життя, звертатись до суду за захистом своїх прав, в нього виникло хвилювання щодо долі його майна, це призвело до стресової ситуації та додаткових моральних страждань, і тому він оцінює моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп.
Тому просив стягнути з відповідача збитки в розмірі 51682 грн. 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 00 коп.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, представник позивача подав суду заяву згідно якої просив проводити судовий розгляд у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що вони намагались повернути позивачу земельну ділянку, але позивач підписав акт про прийму-передачі лише 23 жовтня 2025 року за яким земельна ділянка була повернута. Будь-якого користування земельною ділянкою позивача після закінчення договору оренди ними не здійснювалось, розрахунок збитків здійснений позивачем в порушення Постанов КМУ на які посилається позивач. Також вважають, що позивач не надав доказів завдання йому будь-яких моральних страждань з боку відповідача.
Наданий 24 грудня 2025 року відповідачем відзив на позов з доданими до нього доказами судом не враховується, оскільки поданий з пропуском встановленого судом строку, і будь-яких поважних причин несвоєчасного подання відзиву відповідачем суду не зазначено (а. с. 68-83).
Суд заслухавши представника відповідача, з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, судом усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 8,0974 га, кадастровий номер 1225055400:01:014:0004, що розташована на території Новопокровської селищної ради, та зобов`язано ТОВ «КСГ «Дніпро» повернути ОСОБА_1 , земельну ділянку загальною площею 8,0974 га, кадастровий номер 1225055400:01:014:0004, що розташована на території Новопокровської селищної ради (а. с. 23-24).
Дане рішення суду набрало законної сили 21 жовтня 2025 року.
Крім того, вказаним рішенням суду, судом було встановлено і не оспорюється відповідачем в даній справі, право власності позивача на земельну ділянку загальною площею 8,0974 га, кадастровий номер 1225055400:01:014:0004, що розташована на території Новопокровської селищної ради.
Окрім цього, даним рішенням суду було встановлено, що відповідач не повернув позивачу земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди укладеного між сторонами від 22 грудня 2014 року в строк встановлений договором до 08 січня 2025 року включно.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Таким чином вище зазначені обставини не підлягають доказування в даній справі, враховуючи, що в розгляді даної справи беруть участь ті самі сторони.
Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки від 16 вересня 2025 року, ТОВ «КСГ «Дніпро» повертає земельну ділянку, кадастровий номер 1225055400:01:014:0004, площею 8,0974 га, яка розташована на території Новопокровської селищної ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і орендодавець ОСОБА_1 прийняв земельну ділянку 23 жовтня 2025 року (а. с. 26).
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що в період з 09 січня 2025 року по 23 жовтня 2025 року відповідач без належної правової підстави утримував в себе земельну ділянку позивача і добровільно не повертав її.
Пунктом д ч. 1 ст. 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 157 ЗК України - відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.
Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ №284 від 19 квітня 1993 року затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі Порядок).
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 вказаного Порядку - власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними (військовими) адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.
Як вбачається з позовної заяви позивача, він самостійно, з врахуванням даного Порядку та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої Постановою КМУ №963 від 25 липня 2007 року (далі Методика), визначив розмір збитків, які на його думку були йому заподіяні діями відповідача.
При цьому будь-якого акту комісії, затвердженого органом, який її створив, у відповідність до п. 3 Порядку позивач суду не надав, і не врахував , що відповідно п. 71 Методики - підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки або акт, складений за результатами здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю); протокол про адміністративне правопорушення.
Тому суд погоджується з доводами представника відповідача, що здійснений позивачем самостійний розрахунок збитків є хибним, і таким, що не підтверджує розмір збитків заподіяний позивачу.
Будь-яких інших доказів розміру збитків позивач суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків не підлягають задоволенню, у зв`язку із недоведеністю їх розміру.
Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зауважує таке.
Згідно ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач, діючи протиправно утримував земельну ділянку позивача, з врахуванням періоду такого утримання, ті є обставини, що підставою повернення земельної ділянки позивачу стало лише рішення суду, а не добровільні дії відповідача, тому суд погоджується з доводами позивача, що протиправними діями відповідача по відношенню до позивача було завдано моральну шкоду позивачу, при цьому з врахуванням вимоги розумності і справедливості, а також виходячи з глибини душевних страждань позивача, які він вказує в позові, суд вважає, що розмір шкоди в 5000 грн. 00 коп., є саме тим розміром, який є достатнім для відшкодування заподіяної позивачу відповідачем шкоди.
Зазначений позивачем розмір моральної шкоди 50000 грн. 00 коп., на думку суду є надто завищеним і таким, що не відповідає рівню моральних страждань, які відчув позивач. 
Враховуючи викладене суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 5000 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язкуіз частковим задоволенням позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 12, 46).
Оскільки в задоволені позовних вимог про стягнення компенсації за користування земельною ділянкою, заподіяних збитків позивачу судом відмовляється, то судові витрати по сплаті судового збору за вказаними вимогами слід покласти на позивача.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається із позовної заяви, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.
На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 04 квітня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатом Снігуром Анатолієм Степановичем та прибутково касовий ордер №8 від 25 листопада 2025 року на суму 5000 грн. 00 коп. згідно якого адвокат прийняв від позивача 5000 грн. 00 коп. за надання правової допомоги за договором від 04 квітня 2025 року (а. с. 39, 40). Будь-якого детального розрахунку витрат та опису робіт здійснених адвокатом, позивач суду не надав. 
Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є малозначною і незначної складності, суд вважає, що підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає, оскільки розмір таких витрат позивачем не підтверджений, враховуючи, що надані позивачем докази не містять відомостей за надання якої саме правової допомоги було сплачено кошти позивачем адвокату і з яких підстав адвокатом визначено саме такий розмір оплати наданих послуг.
На підставі викладеного, ст.ст. 156, 157 ЗК України, ст. 23 ЦК України,та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 82, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро», яке розташоване за адресою: с-ще Новопокровка, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області, вул. Дружби, буд. 4, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20252198 на користь ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , моральну шкоду заподіяну несвоєчасним поверненням земельної ділянки в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 (нуль) коп.
Судові витрати по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення моральної шкоди покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. судового збору.
В задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення моральної шкоди – відмовити.
В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення компенсації за користування земельною ділянкою, заподіяних збитків – відмовити.
Судові витрати по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення компенсації за користування земельною ділянкою, заподіяних збитків покласти на ОСОБА_1 .
В задоволені вимоги ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про стягнення компенсації за користування земельною ділянкою, заподіяних збитків та моральної шкоди – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..
Повне судове рішення складено 15 травня 2026 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.