Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/244/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника -адвоката Коваленко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Кропивницького від 20 квітня 2026 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянку України, проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 27.01.2026 о 01:55 год. керувала транспортним засобом марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Садовій 43, в м. Кропивницький з явними ознаками алкогольного сп`яніння і, в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. 
При таких обставинах, постановою судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 20 квітня 2026 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 в умисному ухиленні від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, підтверджується сукупністю наявних у справі належних та допустимих доказів, у тому числі відеозаписами обставин події.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді районного суду, як незаконну та необгрунтовану, а провадження у справі на підставі п. 4 та п. 8 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, а також наявності по факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що вона змушена була доставити дочку до лікарні для надання невідкладної медичної допомоги, хоча перед цим вживала незначну кількість алкогольних напоїв, по дорозі з лікарні її зупинили працівники поліції і вона перебуваючи у стресовому стані, не усвідомлювала наслідки своїх дій, а працівники поліції скористались цим і безпідставно оформили протокол за відмову від проходження освідування.
Також апелянт вважає, що оскільки постановою Подільського районного суду міста Кропивницького від 07.04.2026 року по справі № 405/506/26 вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 8 ч.1 ст.247 КУпАП.
З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Коваленко Н.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
За змістом положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. 
На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів справи зафіксовано, як працівники поліції 27.01.2026 о 01:55 год. в м. Кропивницький по вул. Садовій зупинили автомобіль «Audi» під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху, а саме: рух у лівій полосі для руху при вільній правій смузі, та не зупинка транспортного засобу на вимогу працівників поліції. 
Під час спілкування зі ОСОБА_1 працівники поліції виявили у неї ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, виражене тремтіння пальців рук). ОСОБА_1 пояснила поліцейським про те, що вона їде додому з лікарні разом з донькою. Проте, не змогла пояснити чому не скористалась швидкою допомогою або сторонньою допомогою тверезого водія.
При цьому на відеозапису видно, що ОСОБА_1 явно знаходиться під впливом алкоголю, на неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, ОСОБА_1 демонстративно та впевнено відмовляється, законні вимоги поліцейських ігнорує, проявляє неповагу, свої дії виправдовує тим, що вона їде з лікарні. 
Таким чином, на відеозапису, який долучений до протоколу, зафіксовано всі обставини цієї справи, які відображають повну картину приводів та підстав для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а тому у розумінні положень ст. 251 КУпАП такий відеозапис є належним та допустимим доказом (а.с. 5).
При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та її винуватість є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності належних та допустимих доказах, у тому числі даних: протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР ЕПР 1 № 576297 від 27.01.2026 (а.с 1); відеозаписами, які підтверджують керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та її відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с 5).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 причину відмови від проходження огляду у медичному закладі пояснює тим, що вона діяла у стані крайньої необхідності. Проте, на відеозаписі, який долучений працівниками поліції до протоколу об`єктивно зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, та яка під час зупинки пояснила, що вона їде з лікарні після обстеження її дитини. За таких обставин апеляційний суд не убачає у діях ОСОБА_1 стану крайньої необхідності. Натомість ОСОБА_1 свідомо допустила грубе порушення Правил дорожнього руху яке створювало загрозу майну порушника, життю та здоров`ю в тому числі і власної дитини.
З урахуванням серйозних фінансових санкцій та наслідків, ОСОБА_1 при бажанні, мала право та можливість пройти нетривалий по часу та нескладний за процедурою огляд на стан алкогольного сп`яніння і, в такий спосіб спростувати всі пред`явлені їй звинувачення про наявність ознак алкогольного сп`яніння.
Однак ОСОБА_1 своїм правом та можливістю не скористалась, демонстративно та упевнено відмовилась на неодноразову вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, фактично з надуманих причин та суб`єктивних мотивів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність притягнення її до адміністративної відповідальності, явно не відповідають об`єктивним даним, які зафіксовані у процесуальних документах, спростовуються наявними у справі письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 в умисному ухиленні від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Конкретних даних, які б вказували про необ`єктивність або упередженість працівників поліції при оформленні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.
При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а її винуватість у вчиненні даного правопорушення, повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
Крім того вважає, що необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі констатується формально.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Щодо апеляційних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження на підставі п. 8 ч.1 ст.247 КУпАП, апеляційний суд вважає їх помилковими виходячи з наступного.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст.247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.
Постановою Подільського районного суду міста Кропивницького від 07.04.2026 року по справі № 405/506/26 ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке вчинено нею у інший час та за інших обставин.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що у даній справі приписи п. 8 ч.1 ст.247 КУпАП не підлягають застосуванню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час апеляційного розгляду, а тому законні підстави для скасування постанови судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 20 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 - відсутні.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Подільського районного суду м. Кропивницького від 20 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Д.Л. Іванов