Справа № 486/1873/25
Номер провадження1-кп/473/48/2026

ВИРОК
іменем України
"13" травня 2026 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_6 , 
його законний представник ОСОБА_7 ,
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №12024142360000921 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Первомайськ Миколаївської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою за спеціальністю зварювальник, не працює і не навчається, на момент вчинення правопорушення навчався в ліцеї, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 
у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
У ОСОБА_6 при невстановлених даті та часі, але не пізніше 27.10.2024 року, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману під приводом отримання грошових коштів в борг з використанням облікового запису в додатку соціальної мережі «Інстаграм» сторонньої особи.
Виконуючи задумане, ОСОБА_6 в додатку соціальної мережі «Інстаграм» з облікового запису « ОСОБА_9 », доступ до якого він отримав у ОСОБА_10 під приводом отримання облікового запису в оренду за грошову винагороду для розміщення реклами та в якому ОСОБА_6 змінив електронну пошту на належну йому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », видаючи себе за ОСОБА_10 , надіслав повідомлення користувачу соціальної мережі «Інстаграм» потерпілому ОСОБА_11 з проханням надання грошових коштів в борг.
Того ж дня 27.10.2024 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, вводячи в оману потерпілого ОСОБА_11 та видаючи себе за його знайомого ОСОБА_10 , під час листування з яким через додаток соціальної мережі «Інстаграм» попрохав у нього надати грошові кошти в борг, при цьому не повідомляючи потерпілого про свої злочинні наміри, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_6 отримав в користування від ОСОБА_12 за грошову винагороду.
В цей же день в період часу з 17:14 год. по 17:43 год. ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, вважаючи, що надає грошові кошти в борг своєму знайомому на ім`я ОСОБА_10 , з власної банківської картки AT « ІНФОРМАЦІЯ_4 » перерахував на надану ОСОБА_6 банківську картку AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » грошові кошти в загальній сумі 21000 гривень чотирма транзакціями: о 17:04 год. на суму 3000 гривень; о 17:19 год. на суму 4000 гривень; о 17:38 год. на суму 10000 гривень; о 17:43 год. на суму 4000 гривень.
Таким чином ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 21000 гривень.
Неповнолітній обвинувачений  ОСОБА_6 визнав пред`явлене обвинувачення, не оспорюючи обставин, зазначених в обвинувальному акті, та пояснив, що в жовтні 2024 року в Інстаграмі попросив в борг гроші в потерпілого. При цьому використовував обліковий запис, який створив. Потерпілий перерахував йому кошти на картковий рахунок, який йому (обвинуваченому) не належить, чотирма платежами на загальну суму 21000 гривень. Вказав, що картка, на яку переказав йому гроші потерпілий, належить іншій особі, якій за оренду картки віддав 20 %. Пояснив, що на момент вчинення правопорушення мав 17 років та до вчинення правопорушення його ніхто не підбурював. На той момент він навчався в ліцеї на зварювальника після 9 класів. Вказав, що має батьків, повну родину та був забезпечений всім необхідним. В судових дебатах просив не застосовувати спеціальну конфіскацію мобільного телефону, який для нього придбали батьки в кредит.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 пояснив, що син виховується у повній родині та має все необхідне, навчався, зараз працює неофіційно. Дітей в родині двоє, вони слухняні. Богдан проблем ні із станом здоров`я, ні з навчанням не мав. Він провів із сином відповідну бесіду і той все усвідомив. Вказав, що те, що сталося, обумовлено молодістю та відсутністю життєвого досвіду у сина. Теж просив не застосовувати спеціальну конфіскацію мобільного телефону, який вони (батьки тобто) придбали для сина в кредит.
Потерпілий ОСОБА_11 до суду не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти розгляду справи в його відсутності, не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого, тому на підставі ст.325 КПК України та з урахуванням позиції учасників процесу судом прийнято рішення про розгляд провадження у відсутності потерпілого.
ІНФОРМАЦІЯ_5 теж надала заяву від 23.10.2025 року про розгляд справи у відсутності їх представника.
На підставі наданих прокурором матеріалів провадження встановлено, що згідно із витягом з ЄРДР №12024142360000921 досудове розслідування було розпочато 27.10.2024 р. за заявою потерпілого ОСОБА_11 за ч.1 ст.190 КК України, про що також є рапорт, зареєстрований 27.10.2024 р. за №35704, в якому зазначено, що 27.10.2024 року о 18:30 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.10.2024 року о 18:29 год. за адресою АДРЕСА_2 заявник повідомив про те, що його другу зламали сторінку в соціальній мережі Інстаграм і від його імені написали повідомлення до заявника і попросили надіслати кошти. Заявник надіслав 24 000 грн. шахраям на банківську картку НОМЕР_1 декількома платежами. Заявник: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заявник самостійно звернеться до ЛРУП 1 із письмовою заявою стосовно шахрайських дій.
Надано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.10.2024 р, згідно із яким ОСОБА_11 звернувся до поліції в м.Львові та просив прийняти міри до невідомої особи, яка, зламавши Інстаграмсторінку його товариша ОСОБА_14 , попросив позичити кошти та він перекинув на картку чотирма транзакціями 4000, 4000, 10000, 3000 грн. через додаток « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 27.10.2024 р. близько 17-04 год. на номер картки НОМЕР_1 та через деякий час дізнався, що його сторінку зламали шахраї, кошти не повернуті. 
На підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 листопада 2024 року у справі №463/10189/24 було надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів по банківській карті НОМЕР_1 за період часу з 27.10.2024 по 11.11.2024 року. 
На підставі зазначеної ухвали згідно з протоколом від 10.01.2025 року дізнавач Львівського РУП №1 здійснив тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю та знаходяться у володіння АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Документи надані на диску, а саме: заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування клієнт ОСОБА_12 від 06.10.2024 р.; згода та запевнення клієнта до договору ОСОБА_12 ; заява-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу від 06.10.2024 р. з ОСОБА_12 ; довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб; копія ІНФОРМАЦІЯ_7 вказаної особи та її паспорту, сформовані в додатку « ІНФОРМАЦІЯ_8 » від 06.10.2024 р. Також згідно з вказаним протоколом тимчасового доступу надано інформацію про дату та час, ІР - адреси, пристрої, звідки та за допомогою яких відбувались операції.
Згідно з наданими документами зазначено старий номер телефону НОМЕР_2 , новий номер НОМЕР_3 . 
Згідно з інформацією по картковому рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_12 за період 27.10.2024 - 11.11.2024 року, а саме 27.10.2024 року мало місце зарахування на картку ОСОБА_12 грошей у сумі 3000, 4000, 10000, 4000 гривень від відправника НОМЕР_17. А також у вказану дату здійснювалась видача готівки через банкомат у сумі 2800, 3800, 9800, 3900 грн.
Згідно з рапортом від 17.02.2025 №1140 ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області було отримано рапорт співробітника поліції про те, що з ВД Львівського РУП №1 надійшли матеріали кримінального провадження №12024142360000921 за ч.1 ст.190 КК України про те, що 27.10.2024 р. невстановлена особа шляхом обману та зловживання довірою під приводом позики грошей заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , які останній перерахував 4 транзакціями зі своєї банківської картки через додаток « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на банківську картку АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Згідно ухвали слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.03.2025 р. справа №486/505/25 було надано дозвіл на проведення обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання і вилучення знаряддя правопорушення - сім-карток операторів мобільних зв`язків, банківських карток, мобільних телефонів, планшетних пристроїв, а також комп`ютерної техніки. 
Згідно з протоколом обшуку від 28.03.2025 р. (відеозапис якого переглянуто під час судового розгляду провадження) за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 в присутності понятих із застосуванням відеофіксації було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з описом речей і документів в ході проведення обшуку були вилучені:
мобільний телефон марки «iPhone Pro MAX» IMEI НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ;
мобільний телефон марки «Poco» моделі «M3 Pro 5G» IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 ;
мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 9T» IMEI 1: НОМЕР_9 ,
IMEI 2: НОМЕР_10 ;
мобільний телефон марки «Samsung моделі «Galaxy A06» IMEI 1: НОМЕР_11 та IMEI 2: НОМЕР_12 .
Мобільний телефон «iPhone 14 Pro MAX» був оглянутий згідно із протоколами огляду від 07.04.2025 року та 26.06.2025 року, виготовлено відповідні фототаблиці, а також визначені параметри вказаного телефону, його програмне забезпечення. Крім того встановлено облікові записи, під якими обвинувачений спілкувався з потерпілим та отримав від останнього грошові кошти, будучи введеним в оману. 
Постановами від 28 березня та 1 травня 2025 року було визнано речовими доказами мобільні телефони, вилучені під час обшуку за місцем проживання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , та згідно із квитанцією порядковий номер 51 здано на зберігання до ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Згідно ухвали слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 квітня 2025 року накладено арешт на мобільні телефони, вилучені під час обшуку за місцем проживання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 .
Суд, дослідивши докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, враховуючи повне визнання своєї вини неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_6 , досліджені документи, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні правопорушення, за яким йому пред`явлено обвинувачення, доведена та кваліфікує дії обвинуваченого  ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Ч.1 ст.103 КК України визначено, що при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Так Верховний Суд в Постанові від 20 жовтня 2020 року №511/338/18 зазначив, що: «Мета покарання за злочин, вчинений неповнолітнім, має істотні відмінності від загального правила, оскільки в кримінальних провадженнях щодо осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на перше місце виходить їх реабілітація (виправлення) як реалізація принципу найкращих інтересів дитини».
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини та вчинення правопорушення неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.
Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав вину за пред`явленим обвинуваченням, вчинив правопорушення до моменту досягнення повноліття, раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, не перебуває на обліку служби у справах дітей та будь-яких превентивних обліках, зараз офіційно не працює та не навчається, підробляє неофіційно, виховується в повній родині, де утримується ще одна неповнолітня дитина, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин, а також те, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України належить до проступків та вчинено обвинуваченим вперше, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень можливе у разі призначення покарання у вигляді громадських робіт у розмірі мінімальної санкції ч.1 ст.190 КК України з врахуванням вимог ст.100 КК України.
При цьому суд враховує, що ч.1 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Згідно із ст.98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань:
1) штраф;
2) громадські роботи;
3) виправні роботи;
4) пробаційний нагляд;
5) позбавлення волі на певний строк.
Згідно із ч.1 ст.99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Тоді як доказів того, що ОСОБА_6 має самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення - суду не надано, а отже таке покарання як штраф суд не може призначити в даному випадку неповнолітньому обвинуваченому.
Щодо громадських робіт, які йдуть другим за тяжкістю покаранням в ч.1 ст.190 КК України, то суд враховує, що згідно із ч.1 ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день. В даній справі відсутні перешкоди для призначення саме такого покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яке буде відповідати як тяжкості вчиненого ним правопорушення, так і даним про його особу, а також попередить вчинення ним нових правопорушень. 
Розмір матеріальної шкоди, яку внаслідок правопорушень завдано потерпілому ОСОБА_11 згідно із обвинувальним актом, що затверджено прокурором, сума збитків становить 21000 гривень. Шкода потерпілому не відшкодовано. Позов потерпілим пред`явлено не було.
Згідно із ст.174 ч.4 КПК України слід скасувати арешт майна, що був застосований стосовно речових доказів на підставі ухвали слідчого судді, та долю речових доказів вирішити згідно із вимогами ст.100 КПК України.
До мобільного телефону, шо були вилучено під час досудового слідства та який був використаний під час вчинення злочину, слід застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки згідно ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 190 КК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання з врахуванням вимог ч.1 ст.100 КК України у вигляді громадських робіт на строк тридцять годин.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до п.2-1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: 2-1) особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.
На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_11 від 01 квітня 2025 року та долю речових доказів вирішити наступним чином:
мобільний телефон марки «Poco» моделі «M3 Pro 5G» IMEI 1: НОМЕР_13 , та IMEI 2: НОМЕР_8 з встроєною SIM-картою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_12 » з номером мобільного НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_15 та знаходиться на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_13 - повернути їй після набрання вироком законної сили;
мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 9T» IMEI 1: НОМЕР_9 та IMEI 2: НОМЕР_10 з встроєною SIM-картою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_12 » з номером мобільного НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_7 та знаходиться на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_13 - повернути йому після набрання вироком законної сили;
мобільний телефон марки «Samsung моделі «Galaxy A06» IMEI 1: НОМЕР_11 та IMEI 2: НОМЕР_12 з встроєною SIM-картою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_12 » з номером мобільного НОМЕР_14 , що перебуває у користуванні ОСОБА_16 та знаходиться на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_13 - повернути йому після набрання вироком законної сили.
Застосувати спеціальну конфіскацію згідно із вимогами ст.96-1 КК України та мобільний телефон «iPhone 14 Pro MAX», IMEI 1: НОМЕР_5 та IMEI 2: НОМЕР_6 з встроєною фізичною SIM-картою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_12 » з номером мобільного НОМЕР_15 та віртуальної «е- SIM» SIM-картою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_14 » з номером мобільного НОМЕР_16 , що належить ОСОБА_6 та знаходиться на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_13 - конфіскувати у власність держави. 
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1