Справа № 156/607/26
Провадження № 2/156/504/26
Рядок статзвіту № 40

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
01 липня 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:
ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №7537958 від 25.08.2025, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем у загальному розмірі 27620,00 грн, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідач умови вказаного договору не виконав належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.
Ухвалою судді від 02.06.2026 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
Ухвалою суду від 01.07.2026 суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача заочно.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.77, 79, 80 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 25.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №7537958 (в електронній формі).
Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі – кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Згідно із п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. 
Кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 25.08.2025 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів (п.1.2 договору). 
Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 20.08.2026 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.4 договору). 
Комісія за надання кредиту: 30.00 грн, яка нараховується за ставкою 0.30 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Якщо згідно графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті частинами, сума комісії може складати менш ніж 0.30 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб). В такому разі дріб округлюється до цілого числа в меншу сторону. Сума цілого числа помножена на кількість платежів згідно графіку платежів становить розмір комісії за надання кредиту визначений цим пунктом (п.1.5.1 договору).
Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 32120,00 грн, що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком №1 до цього договору (п.1.5.1 договору).
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування,складатимуть: 0.00 грн. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. (п.1.5.3, 1.5.4, 1.6 договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п.2.1 договору).
Договір про споживчий кредит підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 812883, відповідно до розділу п.6 договору.
Підписанням договору  ОСОБА_1 також підтвердив, що був ознайомлений з усіма його умовами та отримав його електронний примірник, також він був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів за договором, правилами надання кредиту, які розміщені на сайті Товариства, інформацією зазначеною у ЗУ «Про Споживче кредитування», тощо.
Факт зарахування коштів у сумі 10000,00 грн на вказаний у договорі картковий рахунок позичальника підтверджується платіжним дорученням №160708485 від 25.08.2025.
Отже, ТОВ «Мілоан»» свої зобов`язання перед  ОСОБА_1 за договором виконало та надало кредит у сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача. Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути отримані кошти, на умовах та у строки, передбачені договором.
Також, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 24.02.2026 укладено договір факторингу № 24022026 у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №24022026 від 24.02.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором №7537958 від 25.08.2025у розмірі 27620,00 грн.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7537958 від 25.08.2025.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Представник позивача вказує, що після відступлення права вимоги  ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. При цьому, з моменту з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Так, згідно з розрахунком розмір заборгованості за кредитним договором №7537958 від 25.08.2025 складає 27620,00 грн, з яких: 9980,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13140,00 грн заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 4500,00 грн заборгованість за неустойкою.
Відповідачем належними доказами не спростовано існування заявленої позивачем заборгованості, не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів та належного виконання зобов`язання у визначений договором строк. 
Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9980,00 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту, суд бере до уваги наступне.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору №7537958 від 25.08.2025 передбачено нарахування винагороди (комісії) за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) у загальному розмірі 32120,00 грн, що розраховується за ставкою 14.60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період.
Встановлена п.1.5.2 договору винагорода за обслуговуванням кредиту включає цілодобове надання позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим договором, надсилання позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього договору службами підтримки кредитодавця, тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право у будь-який час отримати інформацію про стан свого кредитного рахунку, розмір нарахованої та сплаченої заборгованості, залишок боргу тощо безкоштовно. Кредитодавець не має права встановлювати плату за надання інформації, обов`язок надання якої покладений на нього законом.
Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постановах від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та від 12 жовтня 2022 року у справі № 522/10531/17, яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом, комісія за обслуговування кредиту може бути визнана законною лише у разі, якщо вона стягується за надання конкретної, супутньої послуги, що надається споживачу та не пов`язана з безпосереднім виконанням банком своїх обов`язків.
Забезпечення роботи особистого кабінету, ведення обліку заборгованості, автоматичне розсилання SMS-повідомлень з нагадуванням про платіж та телефонне консультування є внутрішньою організаційною діяльністю самого кредитодавця, яка здійснюється ним у власних інтересах для контролю за поверненням коштів. Такі дії не є самостійною послугою, що замовляється чи споживається позичальником у розумінні цивільного законодавства.
Крім того, встановлений п.1.5.2 договору механізм розрахунку комісії (14.60% від початкової суми кредиту щомісяця) створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що прямо суперечить ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони включення до договорів несправедливих умов.
Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Оскільки пункт 1.5.2 договору суперечить імперативним нормам ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», дана умова є нікчемною з моменту укладення договору і не породжує жодних правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з її недійсністю (ст.216 ЦК України).
Враховуючи нікчемність умови договору про встановлення комісії за обслуговування кредиту, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за такою комісією у розмірі 13140,00 грн є безпідставними, протиправними та задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки кредитні договори були укладені у період дії в Україні воєнного стану, таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки за договором №7537958 від 25.08.2025 у розмірі 4500 грн задоволенню не підлягають.
За наведеного, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9980,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).
У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 962,01 грн (9980/27620 х 2662,40 = 962,01).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 629, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд,- 

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №7537958 від 25.08.2025 у розмірі 9980 гривень 00 копійок.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по оплаті судового збору у розмірі 962 гривні 01 копійку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд.2, ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя       Н.Н. Комзюк