КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року Справа № 320/13085/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , в якому просить суд:
- Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №80550282 від 20.03.2026 року, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Красноштан І.Л.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на пропуску відповідачем тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа про стягнення виконавчого збору від 19.05.2021. Виконавче провадження №65474230 було завершено у зв`язку із повним виконанням рішення суду боржником, а строк пред`явлення постанови від 19.05.2021 становив до 19.08.2021. 
Ухвалою суду від 01.04.2026 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме ненаданням доказів сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.
07.04.2026 представником позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано до суду докази сплати судового збору у вигляді відповідної квитанції, чим усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, із призначенням судового засідання на 18.05.2026 о 09 год. 30 хв.
На виконання вимог ухвали суду від 16.04.2026, 13.05.2026 представником відповідача подано до суду матеріали виконавчого провадження № 80550282 та ідентифікатор доступу до виконавчого провадження.
14.05.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких останній також просив провести судове засідання, призначене на 18.05.2026 о 09 год. 30 хв., за відсутності представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Крім того, 15.05.2026 від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, зокрема, просив здійснювати розгляд справи без участі його представника.
В поданому до суду відзиві представник відповідача наполягав на правомірності спірної постанови покликаючись на положення ст.ст. 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень вказує, що за наслідками закінчення виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо виконавчий збір не стягнуто, виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня зокрема закінчення виконавчого провадження. Вказує, що у разі прийняття постанови про стягнення виконавчого збору одночасно із початком примусового виконання рішення така постанова вважається автоматично пред`явленою до виконання з дати її прийняття. Виконавче провадження №65474230 з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду №440/6714/20 від 13.04.2021 закінчено постановою виконавця від 18.03.2026 за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", та відповідно постановою виконавця від 20.03.2026 відкрито виконавче провадження №80550282 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.05.2021 №65474230. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін.
Суд розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
На виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 65474230 з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду № 440/6714/20 від 13.04.2021 про зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити інформацію про банківський вклад ОСОБА_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-024-000001694 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 20 листопада 2015 року у сумі 163258,42 грн. до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
19.05.2021, державним виконавцем за заявою стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65474230 з виконання вищезазначеного виконавчого документа та надано боржнику 10-ти денний строк для виконання. 
У виконавчому провадженні № 65474230 державним виконавцем керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 19.05.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн., зі строком пред`явлення три місяці.
18.03.2026 постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із повним виконанням рішення боржником.
20.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80550282 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.05.2021 №65474230. 
Не погоджуючись з правомірністю винесеної відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору від 20.03.2026, позивач звернувся з цим позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Засади виконавчого провадження визначені частиною першою статті 2 Закону №1404-VIII, зокрема, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень.
Статтею 3 Закону №1404-VIII визначений перелік рішень та виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню, до яких, відповідно до пункту 1 частини першої указаної норми, віднесено, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.
Вимоги до виконавчого документа установлені статтею 4 Закону №1404-VIII.
За приписами частини першої статтею 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі, зокрема, зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи (пункт 3); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності) (пункт 4).
Частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
- пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2);
- Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (пункт 4);
- виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6);
- Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку (пункт 11).
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
За визначенням, наведеним у частині другій статті 15 Закону №1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Водночас, згідно частини 3 статті 40 цього ж Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Як вбачається з обставин по справі 19.05.2021 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65474230 з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду № 440/6714/20 від 13.04.2021, та 19.05.2021 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. зі строком пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.
Суд зазначає, що згідно частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За абзацом 1 частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Зазначені вище норми Закону №1404-VIII узгоджуються із положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5.
Зокрема, за частини 8 розділу ІІІ Інструкції про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Суд враховує, що позивачем не оскаржувалась в судовому порядку постанова 19.05.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. у ВП №65474230.
Постанова від 19.05.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. у ВП №65474230 є виконавчим документом та набрала чинності з моменту її винесення, строк пред`явлення до виконання три місяці.
За встановленим судом вбачається, що постановою від 18.03.2026 у ВП №65474230 державним виконавцем було закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.
Суд враховує, що позивачем не спростовується факт не сплати виконавчого збору у ВП №65474230 за постановою від 19.05.2021.
18.03.2026 постанова від 19.05.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. у ВП №65474230 зареєстрована відповідачем в Автоматизованій системі виконавчого провадження за №8124.
20.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80550282 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.05.2021 №65474230. 
Враховуючи вищезазначене, суд вказує на наступне.
У разі прийняття постанови про стягнення виконавчого збору одночасно із початком примусового виконання рішення, така постанова вважається автоматично пред`явленою до виконання із дати її прийняття.
Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №320/6360/18.
У силу вимог пункту 2 частини 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Частиною 4 статті 12 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Таким чином, виконавчий документ, стягувачем за яким є держава або державний орган, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, при цьому, пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском відповідного строку є підставою для повернення державним виконавцем такого виконавчого документу без прийняття до виконання.
Враховуючи правовий висновок Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №320/6360/18, строк пред`явлення необхідно обраховувати із дати прийняття цієї постанови, отже, останній день для пред`явлення - це 19.08.2021 року.
Однак, спірне виконавче провадження відкрито 20.03.2026, тобто, поза межами визначеного строку.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про незаконність спірної постанови державного виконавця від 20.03.2026 у ВП №80550282 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 19.05.2021 №65474230, оскільки, вона не відповідає вимогам статей 4, 12 Закону №1404-VIII, а тому, підлягає скасуванню.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 04 серпня 2022 року у справі 580/1953/21.
Щодо доводів відповідача про дію пункту 10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, яким передбачено переривання строків на період дії воєнного стану, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 2129-IX від 15.03.2022 було доповнено розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" пунктом 10-2, в якому, зокрема, містилась норма про те, що визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Закон № 2129-IX набрав чинності 26.03.2022.
В той же час, зазначена норма не поширюється на спірні правовідносини і не може виправдовувати відкриття виконавчого провадження 20.03.2026, оскільки кінцевий строк пред`явлення постанови від 19.05.2021 №65474230 про стягнення виконавчого збору сплив 19.08.2021, тобто до набрання чинності Закону № 2129-IX.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п.32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи норму ст. 139, ст. 143 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №80550282 від 20.03.2026 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 110, код ЄДРПОУ: 34967593) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (адреса 01053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ЄДРПОУ 21708016) сплачений судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Войтович І. І.