"01" липня 2026 р. Справа № 363/3636/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,
встановив:
08 травня 2026 року близько 17:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, вона не забезпечила належного контролю за його дозвіллям та відпочинком, унаслідок чого останній без дозволу взяв самокат, який належить ОСОБА_3 та її сину, не повернув його та розпорядився ним на власний розсуд.
ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надала телефонограму, в якій повідомила, що повністю визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаялася та просила обмежитися мінімальним адміністративним стягненням.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, не належить до категорії правопорушень, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні є обов`язковою.
Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими органами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції та у точній відповідності до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян або встановлений порядок управління.
Із змісту ст. 280 КУпАП випливає, що суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; наявність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність; чи заподіяно матеріальну шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття нею повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя, а також поважати дитину.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, знайшла своє підтвердження.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971630 від 20.05.2026 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.05.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , з яких убачається, що 08.04.2026 року о 17:00 год. на дитячому майданчику по пр-ту Шевченка було викрадено підлітковий самокат її дитини. Особу, яка викрала самокат, їй відомо. Під час зустрічі з ОСОБА_1 остання пообіцяла відшкодувати його вартість. Станом на 12.04.2026 року ні кошти, ні самокат повернуті не були; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких вона підтвердила, що її син викрав самокат у сина ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких убачається, що він дійсно взяв самокат у ОСОБА_4 , поїхав на ньому кататися та не повернув його. Де наразі перебуває самокат, йому невідомо; характеристикою щодо ОСОБА_1 , яка містить посередні рекомендації; копією паспорта ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копією постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18.05.2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не забезпечила належного контролю за поведінкою та дозвіллям свого малолітнього сина, внаслідок чого останній без дозволу взяв чужий самокат, не повернув його власнику та розпорядився ним на власний розсуд. Такі дії свідчать про неналежне виконання своїх батьківських обов`язків.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП. Обставиною, що пом`якшує адміністративну відповідальність, суд визнає щире каяття та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, а також наявність обставини, що пом`якшує адміністративну відповідальність, суд доходить висновку про необхідність визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією зазначеної статті.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя 
постановив:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 665,60 гривень на користь держави.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Суддя Олійник С.В.