СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/4432/26
пр. № 2/759/7331/26
15 червня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А., представника позивача - адвоката Бондара А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника адвоката Бондара Антона Вікторовича звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 жовтня 1993 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори видав ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (надалі - Житловий будинок) в рівних долях по 1/18 частині. 
Право власності на житловий будинок було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 20 червня 1994 року, та записано в реєстрову книгу за № 20755, що підтверджується відміткою на свідоцтвах про право на спадщину за законом. 
В 2008 році в Святошинському районному суді м. Києва перебувала на розгляді цивільна справа № 2-930/08 (2008 р.) за позовом ОСОБА_5 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва.
17 квітня 2008 року суд своїм рішенням вирішив позов ОСОБА_5 задовольнити і визнати за нею право власності на об`єкти самочинного будівництва: сарай, переобладнаний під житловий будинок під літерою «Д» площею 45.5 кв. м., сарай під літерою «Л», площею 9,6 кв.м.., житловий будинок під літерою «М-ІІ», площею 142,1 кв.м., що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .
01 грудня 2011 року представник ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про постановлення додаткового рішення суду до вказаного вище судового рішення, яким просив визнати за нею право власності на окреме домоволодіння: житловий будинок (літ «М-ІІ»), загальною площею 223,7 кв.м., житловою площею 141,1 кв.м по АДРЕСА_1 як окремий об`єкт нерухомого майна, яку мотивувала тим, що розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 575 від 03.06.2010 р. житловому будинку (Літ. «М-ІІ») присвоєно поштову адресу : АДРЕСА_1 і виділено в окреме домоволодіння, у зв`язку з чим виникло питання щодо визнання за ОСОБА_5 права власності і державної реєстрації цього права власності в органах КП «Київське міське БТІ та реєстрації цього права власності на об`єкти нерухомого майна» як окремий об`єкт нерухомого майна. Але правовстановлюючий документ на новостворене майно відсутній, оскільки зазначеним вище судовим рішенням визнано право власності на житлові будинки без врахування обставин, які виникли пізніше.
14 грудня 2011 року на підставі заяви представника Мазепи судом було ухвалено додаткове рішення у справі № 2-930/08 (2011 р.), яким визнали за ОСОБА_5 право власності на окреме домоволодіння як окремий об`єкт нерухомого майна, що складається з: житлового будинку (Літ. «М-ІІ»), загальною площею 223,7 кв.м по АДРЕСА_1 , оскільки згідно розпорядження № 575 Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 03.06.2010 р. «Про присвоєння поштової адреси житловому будинку (Літ. «М-ІІ») по АДРЕСА_2 », житловому будинку (Літ. «М-ІІ»), загальною площею 223,7 кв.м., присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 , замість АДРЕСА_3 та виділено його в окреме домоволодіння, а земельній ділянці по АДРЕСА_1 присвоєно окремий кадастровий номер 8000000000:75:145:008.
24 лютого 2012 року ОСОБА_5 зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2008 року та додаткового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2011 року.
13 березня 2013 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарувала житловий будинок АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 (надалі - Відповідач). Договір дарування був посвідчений Коваленко О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 258. Це підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав № 463982815 від 12.02.2026 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 17 червня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 584.
Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/18 частина житлового будинку АДРЕСА_1 (надалі - частина житлового будинку). 
Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його мати, а саме - позивач, інших спадкоємців першої черги не має. Спадкоємцем наступної черги після смерті ОСОБА_3 є його сестра - ОСОБА_3 , інших спадкоємців будь-якої черги не має.
З метою одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом після смерті сина, позивач 17 вересня 2016 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 82049098 від 31.07.2025 року.
На підставі заяви позивача державним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за № 1145/2016. Позивачем державному нотаріусу були надані наявні в неї документи, що підтверджують факт перебування у родинних відносинах з ОСОБА_3 , а також правовстановлюючі документи спадкове майно.
Державний нотаріус 17 вересня 2016 року направила запит до Київського міського бюро технічної інвентаризації із вимогою надати інформацію щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим. 
Київське міське бюро технічної інвентаризації 24 жовтня 2016 року надали відповідь, відповідно до якої згідно з даними Бюро, 1/18 частина житлового будинку АДРЕСА_3 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 12 від 28.10.1993 року за № 2у-2351.
Крім того бюро повідомило про те, що згідно із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2008 року, ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2008 року та додаткового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2011 будинок АДРЕСА_2 виділено в окреме домоволодіння.
13 червня 2025 року дочка позивача ОСОБА_3 звернулася із запитом до КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - КП КМР «КМ БТІ»). 16 червня 2025 року КП КМР «КМ БТІ» надали відповідь про те, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, частина житлового будинку АДРЕСА_4 на праві власності зареєстровано за: 
1/18 частина ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину видане Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 28.10.1993 року № 2-н 2351,зареєстрованого в Бюро 20.06.1994 року, за реєстровим № 20755; 
1/18 частина ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину видане Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 28.10.1993 року № 2-н 2351,зареєстрованого в Бюро 20.06.1994 року, за реєстровим № 20755.
18 червня 2025 року ОСОБА_3 отримала від ТОВ «КМ БТІ» довідку про показники об`єкта нерухомого майна. Відповідно до зазначеної довідки ТОВ «КМ БТІ» повідомляє, що відповідно до проведеної інвентаризації від 18.06.2025 року, будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_3 , має такі показники: Всього по літ. «А»: загальна площа - 59,2 кв.м; житлова площа: 29,9 кв.м. Всього по літ. «Д»: загальна площа - 64,8 кв.м.; житлова площа : 33,8 кв.м. 
18 червня 2026 року ОСОБА_3 отримала технічний паспорт на будинок садибного типу, складений Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 49611.
15 липня 2025 року позивач звернулася до Департаменту містобудування та архітектури щодо зміни адреси житлового будинку на АДРЕСА_1 . 29 липня 2025 року позивач отримана відповідь про те, що у разі надходження заяви власника (співвласників) та документів, визначених ч. 12 ст. 26-3 Закону у встановленому законодавством порядку, департамент розгляне можливість зміни адреси. Зважаючи на те, що один із співвласників помер і спадщина після його смерті не отримана, департамент не може розглянути можливість зміни адреси.
18 липня 2026 року позивач звернулася до Державної інспекції архітектури та містобудування (надалі - ДІАМ) щодо виправлення адреси житлового будинку АДРЕСА_3 на адресу будинку АДРЕСА_1 . 01 серпня 2026 року ДІАМ надали відповідь про те, що питання щодо виправлення адреси у технічному паспорті не належить до компетенції ДІАМ.
17 липня 2026 року позивач звернулася із заявою до КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - КП КМР «КМ БТІ» з вимогою надати інформацію про порядок присвоєння адреси житлового будинку АДРЕСА_3 . 24 липня 2026 року КП КМР «КМ БТІ» надали відповідь про те, що до їх повноважень входить проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та виготовлення технічної документації. При необхідності присвоєння, зміни, коригування адреси слід користуватися постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2021 року № 690 «Про затвердження порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна. Позивачу порадили звернутися до органів, уповноважених на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна.
31 липня 2025 року позивач звернулася до Державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності та внесення відомостей в державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме 1/18 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 06 серпня 2025 року позивач отримала від державного реєстратора рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.
06 лютого 2026 року ОСОБА_7 державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/18 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з розбіжністю інформації різною нумерацією житлового будинку у документах, що посвідчують право власності на житловий будинок та в інформаційній довідці, щодо підтвердження права власності, неможливо встановити який об`єкт підлягає державній реєстрації та неможливістю визначити склад спадкового майна.
Зважаючи вищевикладене позивач не може отримати у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/18 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тому єдиним шляхом позивача є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 року справу розподілено судді Ключнику А.С. (а.с. 57).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 02.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 59).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 06.05.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 147). 
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бондар А.В. вимоги позову підтримав у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, наявні докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується копією спадкової справи № 1145/16, що була витребувана судом з Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 17 червня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 584.
Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/18 частина житлового будинку АДРЕСА_1 (надалі - частина житлового будинку).
Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його мати, а саме - позивач, інших спадкоємців першої черги не має. Спадкоємцем наступної черги після смерті ОСОБА_3 є його сестра - ОСОБА_3 , інших спадкоємців будь-якої черги не має. 
З метою одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом після смерті сина, позивач 17 вересня 2016 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 82049098 від 31.07.2025 року.
На підставі заяви позивача державним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за № 1145/2016. Позивачем державному нотаріусу були надані наявні в неї документи, що підтверджують факт перебування у родинних відносинах з ОСОБА_3 , а також правовстановлюючі документи спадкове майно. 
Державний нотаріус 17 вересня 2016 року направила запит до Київського міського бюро технічної інвентаризації із вимогою надати інформацію щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим.
Київське міське бюро технічної інвентаризації 24 жовтня 2016 року надали відповідь, відповідно до якої згідно з даними Бюро, 1/18 частина житлового будинку АДРЕСА_3 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 12 від 28.10.1993 року за № 2у-2351. 
Крім того бюро повідомило про те, що згідно із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2008 року, ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2008 року та додаткового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2011 будинок АДРЕСА_2 виділено в окреме домоволодіння.
13 червня 2025 року дочка позивача ОСОБА_3 звернулася із запитом до КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - КП КМР «КМ БТІ»). 16 червня 2025 року КП КМР «КМ БТІ» надали відповідь про те, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, частина житлового будинку АДРЕСА_4 на праві власності зареєстровано за: 
1/18 частина ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину видане Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 28.10.1993 року № 2-н 2351,зареєстрованого в Бюро 20.06.1994 року, за реєстровим № 20755; 
1/18 частина ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину видане Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 28.10.1993 року № 2-н 2351,зареєстрованого в Бюро 20.06.1994 року, за реєстровим № 20755.
18 червня 2025 року ОСОБА_3 отримала від ТОВ «КМ БТІ» довідку про показники об`єкта нерухомого майна. Відповідно до зазначеної довідки ТОВ «КМ БТІ» повідомляє, що відповідно до проведеної інвентаризації від 18.06.2025 року, будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_3 , має такі показники: Всього по літ. «А»: загальна площа - 59,2 кв.м; житлова площа: 29,9 кв.м. Всього по літ. «Д»: загальна площа - 64,8 кв.м.; житлова площа : 33,8 кв.м.
18 червня 2026 року ОСОБА_3 отримала технічний паспорт на будинок садибного типу, складений Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 49611.
15 липня 2025 року позивач звернулася до Департаменту містобудування та архітектури щодо зміни адреси житлового будинку на АДРЕСА_1 . 29 липня 2025 року позивач отримана відповідь про те, що у разі надходження заяви власника (співвласників) та документів, визначених ч. 12 ст. 26-3 Закону у встановленому законодавством порядку, департамент розгляне можливість зміни адреси. Зважаючи на те, що один із співвласників помер і спадщина після його смерті не отримана, департамент не може розглянути можливість зміни адреси. 
18 липня 2026 року позивач звернулася до Державної інспекції архітектури та містобудування (надалі - ДІАМ) щодо виправлення адреси житлового будинку АДРЕСА_3 на адресу будинку АДРЕСА_1 . 01 серпня 2026 року ДІАМ надали відповідь про те, що питання щодо виправлення адреси у технічному паспорті не належить до компетенції ДІАМ.
17 липня 2026 року позивач звернулася із заявою до КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - КП КМР «КМ БТІ» з вимогою надати інформацію про порядок присвоєння адреси житлового будинку АДРЕСА_3 . 24 липня 2026 року КП КМР «КМ БТІ» надали відповідь про те, що до їх повноважень входить проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та виготовлення технічної документації. При необхідності присвоєння, зміни, коригування адреси слід користуватися постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2021 року № 690 «Про затвердження порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна. Позивачу порадили звернутися до органів, уповноважених на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна.
31 липня 2025 року позивач звернулася до Державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності та внесення відомостей в державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме 1/18 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 06 серпня 2025 року позивач отримала від державного реєстратора рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. 
06 лютого 2026 року ОСОБА_7 державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/18 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з розбіжністю інформації різною нумерацією житлового будинку у документах, що посвідчують право власності на житловий будинок та в інформаційній довідці, щодо підтвердження права власності, неможливо встановити який об`єкт підлягає державній реєстрації та неможливістю визначити склад спадкового майна.
Зважаючи вищевикладене позивач не може отримати у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/18 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тому єдиним шляхом позивача є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Судом встановлено, що Позивач є спадкоємцем за законом, яка у встановленому законом порядку звернулась із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач на даний час позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво та зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, у зв`язку з розбіжністю інформації різною нумерацією житлового будинку у документах, що посвідчують право власності на житловий будинок та в інформаційній довідці, щодо підтвердження права власності, неможливо встановити який об`єкт підлягає державній реєстрації та неможливістю визначити склад спадкового майна.
Зважаючи вищевикладене позивач не може отримати у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/18 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тому єдиним шляхом позивача є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Поряд з цим, представником позивача не заявлено вимог щодо розподілу судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 1-23, 76-81, 83, 89, 95, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/18 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (Всього по літ. А: загальна площа 59, 2 кв. м, житлова площа 29, 9 кв. м, Всього по літ. «Д»: загальна площа 64, 8 кв. м, житлова площа 33, 8 кв. м), що належала на праві власності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Ключник А.С.