Cправа №333/9122/25
Провадження №2/333/730/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року      м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючої судді   Круглікової А.В.,
при секретарі судового засідання Єрмоленко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
до відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 
про витребування безпідставно набутих грошових коштів, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ) безпідставно набутих грошових коштів в загальній сумі 258 404,80 грн. за період з 12.06.2024 по 09.05.2025. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що у період з 12.06.2024 року до 09.05.2025 року відповідач, ОСОБА_2 , звертався до позивачки, ОСОБА_1 , з проханням надати йому для особистих потреб грошові кошти в борг. У зазначений період часу позивачка ОСОБА_1 здійснила 15 платежів на загальну суму 162 000 грн. та 2 000 євро (еквівалент 96 404,80 грн. по курсу НБУ гривні до євро станом на 04.09.2025 року). Зазначені платежі були перераховані на банківські картки відповідача № НОМЕР_3 АТ ПУМБ та № НОМЕР_4 АТ КБ ПРИВАТБАНК наступним чином: період з 12.06.2024 року до 03.09.2024 року позивачка здійснила 11 платежів на загальну суму 99 000 грн. и 2 000 євро (еквівалент 96 404,80 грн. по курсу НБУ гривні до євро станом на 04.09.2025 року). Відповідач у свою чергу зобов`язався укласти з позивачкою договір позики, в якому погодити всі істотні умови позики та повернути останній грошові кошти в повному обсязі. На початку квітня 2025 року відповідач попросив позивачку знову позичити гроші, тому що мав наміри відремонтувати свій транспортний засіб, щоб вигідно продати і мати можливість повернути позивачці гроші, отримані від неї за весь період в повному обсязі. При цьому, відповідач запевнив, що зустрінеться з нею задля погодження всіх умов договору позики, який оформить письмовою розпискою. Позивачка ОСОБА_1 погодилась і здійснила ще 3 платежі на загальну суму 63 000 грн. на банківські картки відповідача № НОМЕР_3 АТ ПУМБ та № НОМЕР_4 АТ КБ ПРИВАТБАНК. Визнання суми боргу, обов`язок його повернення підтверджується скрін-шотами переписки з мобільного застосунку Instagram, Viber. Після здійснення останнього платежу 02.05.2025 року, позивачка в мобільному застосунку Instagram написала відповідачу, щоб дізнатись інформацію про те, коли останній зможе зустрітись і погодити всі істотні умови позики та оформити їх документально. Відповідач обіцяв зустрітися найближчими днями, узгоджував дати і час, однак не прибув на жодну зустріч. А, з 15.05.2025 року відповідач став ігнорувати повідомлення позивачки, не виходити на зв`язок. Отже, сторони так і не змогли погодити істотних умов договору позики, відтак, зазначений договір не був укладений між ними. Між сторонами ніколи не існувало будь-яких інших договірних зобов`язань, перераховані кошти не є благодійною допомогою , сторони не перебували та не перебувають у шлюбі, а отже, у відповідача не було і не має достатніх правових підстав для утримання і неповернення особистих грошових коштів позивачки. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити.
Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення повісток на зареєстровану адресу проживання. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 
Судом встановлено, що у період з 12.06.2024 року до 09.05.2025 року ОСОБА_1 здійснила 15 платежів на загальну суму 162 000 грн. та 2 000 євро (еквівалент 96 404,80 грн. по курсу НБУ гривні до євро станом на 04.09.2025 року), що підтверджуються:
-квитанцією № 312М-Р48М-НР3Х-76В1 від 26.06.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 здійснено платіж в сумі 10 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № 19С2-Р9С6-СКНЗ-1Н68 від 26.06.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 здійснено платіж в сумі 10 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № Х329-ХН15-80Н1-601В від 27.06.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 здійснено платіж в сумі 10 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № СЕ18-В576-78АА-45СВ від 27.06.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 здійснено платіж в сумі 10 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № Е14М-НТ88-9САС-7888 від 06.07.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 здійснено платіж в сумі 4 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № АН41-2Н61-85ЕС-ХВ1Х від 15.07.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 здійснено платіж в сумі 15 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № ЕМ2К-63А2-ВСВВ-Н210 від 15.07.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 здійснено платіж в сумі 15 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № 0СКЗ-3780-В1СС-53ЕК від 03.09.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 здійснено платіж в сумі 1 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № 000С-9РВ5-ВМ2В-В179 від 03.09.2024 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 здійснено платіж в сумі 24 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № 31КА-ХМ4К-СЕСР-НЕ0Т від 03.04.2025 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 здійснено платіж в сумі 7 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № 9ВТВ-9КР7-4ЕН3-85Т3 від 04.04.2025 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 здійснено платіж в сумі 8 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-квитанцією № 97СЗ-0Р9К-835Е-5Е9М від 02.05.2025 ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 здійснено платіж в сумі 48 000 грн., призначення платежу: переказ особистих коштів;
-випискою з сайту міжнародної електронної платіжної системи PayPal від 12.06.2024 р. квитанція 79D049325W873240G щодо перерахування Zabolotna Marharyta в сумі 100 Євро на ім`я ОСОБА_3 ;
-випискою з сайту міжнародної електронної платіжної системи PayPal від 12.06.2024 р. квитанція 2KD13510TF78013 щодо перерахування Zabolotna Marharyta в сумі 900 Євро на ім`я ОСОБА_3 ;
-випискою з сайту міжнародної електронної платіжної системи PayPal від 19.06.2024 р. квитанція 4FA76148NE912302A щодо перерахування ОСОБА_4 в сумі 1000 Євро на ім`я ОСОБА_3 .
Відповідно до відповіді № 20.1.0.0.0/7 – 251209/86790-БТ від 09.12.2025 наданої АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) було емітовано на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) наданої АТ КБ «ПриватБанк» від ОСОБА_5 були на вказаний рахунок зараховані грошові кошти в загальній сумі 107 000 грн. а саме: 06.07.2024 у сумі 4000 грн.; 15.07.2024 у сумі 15 000 грн. та 15 000 грн.; 03.09.2024 у сумі 24 000 грн. та 1 000 грн..; 02.05.2025 у сумі 48 000 грн.
Відповідно до відповіді № КНО-07.8.5/17463 БТ від 18.12.2025 наданої АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_3 до рахунку № НОМЕР_6 у гривні.
Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_6 ) були зараховані грошові кошти в загальній сумі 48 000 грн. а саме: 26.06.2024 у сумі 10 000 грн. та 10 000 грн.; 27.06.2024 у сумі 10 000 грн. та 10 000 грн..; 04.04.2025 у сумі 8 000 грн.
Позивач обґрунтовує вимоги тим, що відповідач безпідставно набув ці кошти, тобто без правової підстави та відмовляється їх добровільно повернути.
Судом досліджено фото з листуванням позивача з відповідачем через мобільний застосунок Instagram та Viber, з якого судом вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , здійснювала переписку з ОСОБА_2 щодо повернення коштів у розмірі 7040 Евро та 51 000 грн. У листуванні сторони узгоджували інформацію про те, коли зможуть зустрітись, відповідач обіцяв повернути кошти, тим самим, підтвердив факт отримання коштів від позивача. 
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За вказаних обставин, оскільки відповідачем до цього часу не повернуті безпідставно отримані грошові кошти позивача та не надано суду доказів перерахування їй цих коштів на відповідній правовій підставі, вимоги в силу ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки за встановлених судом обставин порушуються права позивача, як власника грошових коштів, безпідставно набутих відповідачем. 
Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання прийнятих на себе зобов`язань, встановлених умовами кредитного договору.
А тому, позивач вправі вимагати повернення заборгованості у розмірі 258 404,80 грн. Суд перевірив розрахунок позивача та погоджується з ним.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, розглянувши вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., суд дійшов до висновку про їх задоволення, виходячи з такого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №24/06 від 17.06.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Логіновою Вікторією Володимирівною, завданням про надання юридичних послуг за договором №24/06 від 17.06.2025, актом приймання-здачі послуг за договором №24/06 від 17.06.2025, квитанцією №К3Р7-КЕТ8-1ААС-2СКЕ від 01.07.2025 про перерахування коштів у сумі 10 000 грн., квитанцією №С19Н-Е796-4ХР4-МАЕЕ від 01.01.2026 про перерахування коштів у сумі 10 000 грн.
Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» протии України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно не співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторонни витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такоїсторони».
Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 910/13071/19.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 2584,05 грн. судом покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) - 258 404 (двісті п`ятдесят вісім тисяч чотириста чотири) грн. 80 коп. безпідставно набутих грошових коштів, 2 584 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 05 коп. - судового збору та 20 000 (двадцять тисяч) грн. – витрат на за надання правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        А.В. Круглікова