СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/4687/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.
та представників учасників справи:
позивач – Б.І. Романюк (в режимі відеоконференції); 
відповідач – М.С. Свинаренко (в залі суду);
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх.№746Х/1-43) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 (суддя Буракова А.М., повний текст ухвали складено 01.04.2026) у справі №922/4687/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ; 
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків;
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2026 до Господарського суду Харківської області від Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду, в якій відповідач просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі № 922/4687/25 на один рік до 09.03.2027.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 року у справі №922/4687/25 у задоволенні заяви Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.
Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось 09.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему “Електронний суд” з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/4687/25 та винести постанову, якою відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі № 922/4687/25 на один рік до 09.03.2027.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що загальна сума заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію складає 5,3 млрд грн, у тому числі населення 4,5 млрд грн, то станом на 01.03.2026 загальна сума заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію складає 10,2 млрд грн, у тому числі населення - 8,9 млрд грн, бюджетних установ - 57,0 млн грн, госпрозрахункових підприємств - 928,2 млн грн, заборгованість місцевого та державного бюджету з компенсації пільг - 87,5 млн грн.. 
Питома вага теплової енергії, що споживалася населенням в 2024 році, складала 95,5% від загального обсягу поставленої теплової енергії споживачам, в 2025 році – 88,5% від загального обсягу поставленої теплової енергії споживачам.
Харківська міська територіальна громада згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, з 24.02.2022 по 14.09.2022 відносилась до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 відноситься до території можливих бойових дій, тобто територій, на яких до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню.
На теперішній час існує величезна заборгованість з різниці в тарифах, що підлягає компенсації з державного бюджету, у зв`язку із встановленням тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для окремих категорій споживачів (“населення”, “бюджетні організації”) нижче економічно обґрунтованих. Так, територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, утвореною Харківською військовою адміністрацією, для реалізації положень Закону України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних підприємств централізованого водопостачання та водовідведення” від 03.11.2016 № 1730-VIII з урахуванням змін, внесених Законом України “Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування”, за період з 01.06.2021 по 31.12.2025 для КП “Харківські теплові мережі” узгоджено різницю в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на загальну суму 16,9 млрд грн.
Заявник посилається на важкий фінансовий стан підприємства, де станом на 31.12.2025 сума збитків становить 12,6 млрд грн., посилаючись на баланс підприємства. 
Від початку повномасштабної агресії Російської Федерації, через активні бойові дії та обстріли території міста Харкова, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, було пошкоджено понад 177 об`єктів підприємства, у тому числі об`єкти критичної інфраструктури. Зокрема неодноразово були пошкоджені ТЕЦ-3, ТЕЦ-4, 44 котельні, 46 центральних теплових пунктів, 7 індивідуальних теплових пунктів, 3 насосні станції, понад 20 км теплових мереж, 5 адміністративних будівель та ін., які знаходяться у господарському віданні підприємства. За попередніми підрахунками вартість пошкодженого майна сягає 2 млрд гривень. Тому KП “Харківські теплові мережі” у першу чергу необхідно вирішувати питання ліквідації наслідків обстрілів, відновлення об`єктів теплопостачання та надання послуг. З метою децентралізації системи теплопостачання та забезпечення споживачів послугами з постачання теплової енергії та гарячої води підприємство закуповує та встановлює модульні котельні, які потребують значних грошових вкладень.
На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність об`єктивних та непереборних обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, та відсутність підстав для відстрочення виконання рішення суду на один рік до 09.03.2027.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2026 у справі №922/4687/25 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Плахов О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/4687/25. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4687/25. Встановлено строк учасникам справи для подання відзивів на апеляційну скаргу. Призначено справу до розгляду на "13" травня 2026 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.
17.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4687/25.
29.04.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" через підсистему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4839), в якому він просить апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/4687/25 без змін. Зазначає, що наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для відстрочення виконання рішення суду в розумінні статей 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у справі №922/4687/25 є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права. В оскаржуваній ухвалі повно і всебічно з`ясовані обставини у цій справі та надана оцінка всім аргументам учасників справи.
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" адвоката Столярець Оксани Василівні надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№5199 від 07.05.2026), яка задоволена ухвалою суду від 07.05.2026.
12.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надійшла заява про заміну представника (вх.№5376), в якому просить суд провести судове засідання по справі № 922/4687/25, що призначене на 13.05.2026 о 10:30 в режимі відеоконференції за участі іншого представника Позивача – Романюка Б.І.
В судове засідання 13.05.2026 з`явився представник відповідача, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Присутній також представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.
Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 у справі №922/4687/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" суму основного боргу за Договором постачання природного газу № 8746-ТКЕ(24)-19 від 02.09.2024 у розмірі 1809580263,36 грн. та судовий збір у розмірі 423920,00 грн. Також, вказаним рішенням повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 423920,00 грн., сплачений згідно платіжної інструкції: №0000029736 від 12.12.2025.
Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про відстрочення виконання рішення суду, в якій відповідач просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 на один рік до 09.03.2027.
В обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення у цій справі Відповідач посилається на важкий фінансовий стан та виключні обставини провадження діяльності підприємства в умовах воєнного стану. Також Відповідач зазначає, що він є джерелом теплопостачання в м. Харкові, а основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста. Відповідач вказує, що фінансування його господарської діяльності здійснюється за рахунок платежів від надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню, підприємствам, установам і організаціям, при цьому посилається на наявну значну дебіторську заборгованість споживачів. Разом з тим, посилається на заборгованість державного бюджету з відшкодування різниці в тарифах та на невідповідність структури тарифів на теплову енергію реальним витратам в умовах дії мораторію на їх підвищення.
Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції вказав, що наведені боржником обставини, щодо важкого фінансового стану підприємства, як то копія балансу (звіту про фінансовий стан) підприємства станом на 31.12.2025 не свідчить про неможливість виконання судового рішення в цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача, тобто не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.
Негативні наслідки, що викликані введенням військового стану, неспроможністю боржника до беззбиткового господарювання, незадовільним станом планування власної економічної діяльності тощо, не можуть бути перекладені на стягувача, оскільки це суперечило б принципам справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).
Суд також зазначив, що заявником не надано й доказів, які б свідчили про майбутнє покращення скрутного фінансового становища КП "Харківські теплові мережі" у вказаний у заяві про відстрочку термін, а отже і про наявність реальної можливість виконання рішення через один рік, як те просить боржник.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про відмову у відстроченні виконання рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно із ч. 1, 2 статті 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
У відповідності до ч. 1статті 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
У постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №917/138/16 зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Тобто, підставою для відстрочення виконання рішення має бути існування об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання рішення.
При цьому, відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Таким чином, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.
Питання щодо надання відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.
У відповідності до ч. 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Також колегія суддів зазначає, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, “легітимні сподівання” на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить “майно” цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі “Пономарьов проти України” від 3 квітня 2008 року, заява №3236/03, п. 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:
1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;
2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація “потерпілій стороні” за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;
3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як “потерпілої сторони”;
4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, в цьому контексті для визнання поважними причин затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів, обов`язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 у справі “Жовнер проти України” (заява № 56848/00) зазначено, що стаття 1 Першого Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним. Суду належить з`ясувати, чи дотримується справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і вимогами основних прав громадян. Пошук подібної рівноваги повністю віддзеркалюється в структурі статті 1, отже, і в другому абзаці: повинно існувати пропорційно обґрунтоване співвідношення між зазначеною метою і засобами, що використовуються. Контролюючи виконання цієї вимоги, Суд визнає за державою певну свободу розсуду як для вибору способів впровадження, так і для вирішення, чи є їх наслідки виправданими та відповідають загальному інтересу у спробі досягти зазначеної мети закону.
Оцінюючи доводи та надані відповідачем докази, а також приймаючи до уваги особливості та вид діяльності КП "Харківські теплові мережі", яке має стратегічне значення для забезпечення тепловою енергією Харківського регіону та є об`єктом критичної інфраструктури, врахувавши особливе значення підприємства боржника для життєзабезпечення населення у постраждалих регіонах країни, наявність воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, колегія суддів зазначає, що такі обставини в сукупності дійсно є особливими, надзвичайними. 
Разом з цим, колегія суддів враховує, що у даному випадку зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, не буде відповідати положенням Конституції України в частині обов`язковості виконання судового рішення.
Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком місцевого суду про те, що наведені відповідачем обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також, що надані докази «не свідчить про неможливість виконання судового рішення в цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача, тобто не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення. Фінансова звітність підприємства є тільки одним з елементів, які свідчать про складний фінансовий стан підприємства, який в умовах ринкової економіки є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.
Крім того, судова колегія зауважує, що відстрочення виконання судового рішення має на меті забезпечити його реальне виконання з урахуванням інтересів сторін.
Однак, посилання відповідача лише на складний фінансовий стан без визначення реальної перспективи виконання судового рішення не може бути підставою для відстрочення такого виконання.
За таких обставин, з огляду на наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановлені судами обставини довготривалого невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем та з урахуванням принципів розумності і справедливості, балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, а також враховуючи те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність передбачених ст. 331 ГПК України правових підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/4687/25.
Доводи апеляційної скарги відповідача наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/4687/25 постановлена при дотриманні норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, в зв`язку з чим, апеляційні скарги відповідачів не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/4687/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.05.2026.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя О.В. Плахов