Справа № 487/3572/26 
Провадження № 2/487/2701/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: 
головуючої судді Скоринчук К.М., 
за участю: 
секретаря судового засідання Карбівничої А.О., 
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:

У Заводський районний суд м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.10.2023 було розірвано шлюб між сторонами, які є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із матір`ю у Німеччині та перебуває на її повному утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає та згоди з цього приводу сторони не дійшли. А тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить ухвали рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі частини всіх видів заробітку(доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 14.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивачки – адвокат Маслякова Т.О. подала заяву про розгляд справи без сторони позивача, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов визнав, пояснивши суду, що ОСОБА_4 є його сином та він не заперечує проти утримання своєї дитини.
Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд ураховує наступне.
Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 11).
Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).
Дитина проживає разом із матір`ю в Німеччині за адресою: 18435 Штральзунд, Арнольд-Цвайг штр. 66 (а.с. 6).
Дитина перебуває на утриманні матері.
Вказані обставини відповідачем не оспорювалися.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідні роз`яснення викладені також у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21).
Визначаючись щодо розміру аліментів, суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2026 року становить 3512 гривень.
Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, відсутність будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я чи життєвих обставин відповідача, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку по утриманню дитини та визнання ним позову під час розгляду справи. 
За вказаних обставин суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку(доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивача з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позов подано 11.05.2026.
Оскільки при зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно такий на користь держави у розмірі 1331,20 грн, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.
Керуючись статтями 180-183, 199-200 СК України, статтями 13, 81, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку(доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.05.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1331,20 грн судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: К.М. Скоринчук