18.06.2026  	  	

Справа №607/1612/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
 
головуючої судді      Черніцької І.М.
за участю секретаря судового засідання    Кокітко І.В.

з участю: адвоката Семененко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Підгайна Інна Валеріївна про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Байковецької сільської ради про визнання за нею права власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 ..
В обґрунтування вимог позивач зазначила, що спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору. ОСОБА_2 належала 1/4 частка даного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. Вона є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. Батько ОСОБА_3 у встановлений законом строк відмовся від спадщини. Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку спірного будинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вказаного нерухомого майна спадкодавцю.
Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.
Представник Байковецької сільської ради та приватний нотаріус в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо подали заяву про розгляд справи без їх участі, щодо вирішення позовних вимог покладаються на думку суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.11.1969 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.09.1989 року.
Відповідно до свідоцтва по право особистої власності на житловий будинок від 30.11.1989 року, виданого виконкомом Чернелів- Руської сільської ради народних депутатів встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою є ОСОБА_3 .
Згідно довідки (виписки з погосподарської книги) за №198 від 03.12.2025 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та копії погосподарських книг 1987—1995 роки встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року двір колгоспника, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_5 - син та ОСОБА_6 - батько.
Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за №1138 від 10.12.2025 року встановлено, що по обліку бюро спірне будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.1989 року, виданого виконкомом Чернелів- Руської сільської ради народних депутатів
З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №1854 від 15.12.2025 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації слідує, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить голові колгоспного двору ОСОБА_3 .
Таким чином, наданими у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір», членом якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_5 - син та ОСОБА_6 - батько.
Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належало по 1/4 частці спірного житлового будинку .
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Чернелево-Руської сільської ради від 17.12.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за №28.
Крім того, 17.12.2013 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належні їй земельні ділянки позивачу, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Чернелево-Руської сільської ради від 17.12.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за №30.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 03 березня 2025 року, актовий запис №28.
Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі на належну 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 .
28 березня 2025 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Підгайною І.В. заведено спадкову справу за №26/2025 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 28.03.2025 року.
01 квітня 2025 року ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку у спадщині, подав заяву про відмову від спадкування.
Згідно даних Реєстру територіальної громади ОСОБА_2 на час смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею був зареєстрований чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Байковецької сільської ради за № 44 від 17.03.2025 року.
Інші спадкоємці спадщини не приймали.
Постановою приватного нотаріуса Тернопільської районного нотаріального округу Підгайною І.В. від 15 січня 2026 року за №8/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірного будинковолодіння після смерті матері, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.
Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1  значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Таким чином, кожному члену колгоспного двору належало по 1/4 частині спірного будинковолодіння.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом та за законом на майно, не охоплене заповітом, у тому числі на належну їй 1/4 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , як члену колишнього колгоспного двору.
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла доньки ОСОБА_1 що підтверджується матеріалами справи. Інші спадкоємці спадщини не приймали.
Крім того, ОСОБА_1 частково оформила спадкові права отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки.
Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.
Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.
Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Підгайна Інна Валеріївна про визнання права власності на спадкове майно задовольнити .
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , с. Чернелів-Руський Тернопільського району Тернопільської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 ..
Відповідач: Байковецька сільська рада, вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області; код ЄДРПОУ – 04394846.
Третя особа: Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Підгайна Інна Валеріївна, пров. Микулинецький, 8/58 селище В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.
Повне рішення складено 18 червня 2026 року.

Головуюча суддя       І.М. Черніцька