____________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/1692/26
Провадження № 2/947/1524/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2023 № 3938654 у розмірі 25 517,60 грн, з яких: 3999,97 грн - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 19357,65 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором, 2159,9838 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем. Позивач також просить стягнути з відповідачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.08.2023 між відповідачкою та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено Договір № 3938654 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили такі умови договору: сума кредиту складає 4000,00 грн, строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процента ставка - 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується відповідних умовах.
У подальшому, 26.07.2024, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладений Договір факторингу №26/07/2024, відповідно до якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки.
Представник позивача зазначає, що відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору №3938654 строк кредиту 360 днів. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії Договору №3938654 від 29.08.2023 року не закінчився. Тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 27.07.2024 року по 22.08.2024 року (115 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 2160,00 грн (3999,97грн * 2% = 80 грн*27 календарних дні).
В порушення умов кредитного договору відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.
Відзив на позов
Правом подання відзиву на позов сторона відповідача не скористалась.
Процесуальні дії та рух справи
Позивач 13.01.2026 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді СкрильЮ.А.
Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 14.01.2026 №2240628, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одесивід 19.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. 
Відповідачці визначений п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.
Згідно з Довідками АТ «Укрпошта» про причини повернення поштових відправлень, останні тричі повернулись на адресу суду з відмітками «закінчення терміну зберігання».
Позивач разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних в них матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин
Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач звернувся з позовом про відновлення його прав шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.
Встановлені фактичні обставини справи 
Судом встановлено, що 29.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений Договір № 3938654 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених цим Договором №4353069 від 02.02.2024 року, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору.
Відповідно до пунктів 1.2-1.3 Договору, сума кредиту складає 4000,00 грн, строк кредиту 360 днів.
Згідно з п. 1.4.1. Договору, стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 
Відповідно до п. 1.4.2. Договору, знижена процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується на таких умовах.
Якщо Клієнт д о 28.09.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для ї застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку ї обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Договір між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі: підписаний електронним підписом відповідачки, шляхом використання одноразового ідентифікатора C360.
Цей договір, серед іншого, містить інформацію про номер особистого електронного платіжного засобу Клієнта - платіжна кратка № НОМЕР_2 .
На виконання умов договору первісний кредитор 29.08.2023 перерахував грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на вказану під час укладання договору відповідачкоюплатіжну картку № НОМЕР_2 .
Вказане підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 26.07.2024 №132-2607, відповідно до якого «29.08.2023 21:14:07 на суму 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 278531363, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту НОМЕР_2 ».
Окрім цього факт зарахування кредитних коштів підтверджується витребуваною з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію від 10.03.2026 № БТ/Е-7020, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . За період з 29.08.2023 включно та протягом п`яти календарних днів було зарахування коштів в сумі 4000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, проведеним первісним кредитором встановлено, що за період з 29.08.2023 по 26.07.2024 нараховані проценти за користування кредитом за процентною ставкою 2% за кожен день у сумі 25357,63 грн. Відповідачкою за цей період сплачено 6000,01 грн. До сплати залишилось 3999,97 грн - за тілом кредиту, 19357,65 грн - за процентами, всього 23357,62 грн.
У подальшому, 26.07.2024, між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» укладений Договір факторингу № 26/07/2024.
Вказаним договором визначено поняття прав вимог, зокрема право вимоги - це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.
Відповідно до п.1.1 Договору факторингу,Фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно з Договором факторингу до Фактора переходить Право вимоги після підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників та надходження Ціни продажу в повному обсязі.
26.07.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024.
Позивач на виконання умов Договору факторингу здійснив перерахування коштів у розмірі 1671256,73грн на рахунок первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що підтверджується платіжною інструкцією від 02.08.2024 № 1.
Отже, суд встановив, що на підставі Договору факторингу №26/07/2024 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 29.08.2023, укладеним з ОСОБА_1 . 
Згідно з Витягом з Реєстру Боржників від 26.07.2024, первісний кредитор передав право грошової вимоги заборгованості за Договором від 29.08.2023, укладеним з відповідачкою, у розмірі 25357,63 грн, з яких: 3999,97 грн - за тілом кредиту, 19357,65 грн - за процентами (нарахованими за 212 днів).
У подальшому позивачем проведений розрахунок заборгованості за наступні 27 днів користування відповідачкою кредитом.
Згідно з Розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором № 3938654 про надання споживчого кредиту від 29.08.2023, проведеним за 27 календарних днів (27.07.2024 -22.08.2025) , встановлено, що сума основного боргу, на яку нараховується процентна ставка 2%, - 3999,97 грн, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами за 27 днів - 2160,00 грн.
Доказів погашення заборгованості в повному обсязі матеріали справи не містять.
Згідно з заявленими вимогами, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за Договором від 29.08.2023 у розмірі 25 517,60 грн, яка складається з: 3999,97 грн - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 19357,65 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором, 2159,9838 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем.
Мотиви суду та застосування норм права
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України.)
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону Законом України «Про електронну комерцію»).
Згідно частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідачки лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом, 29.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений Договір № 3938654 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором C360.
Факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 26.07.2024 №132-2607, та витребуваною з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію від 10.03.2026 № БТ/Е-7020, відповідно до яких первісний кредитор перерахував на банківську картку ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн, тим самим виконавши своє зобов`язання за кредитним договором з перерахування коштів Клієнту.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з п. 1-1 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з частиною 5статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно ч. 1ст. 516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд вважає доведеним факт набуття позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» права грошової вимоги до відповідача, що підтверджується Договором факторингу від 26.07.2024 № 26/07/2024, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 26.07.2024 та платіжною інструкцією від 02.08.2024 № 1.
Як встановлено судом та свідчать матеріали справи, докази щодо повернення відповідачкою основної суми кредиту відсутні. 
Отже, суд вважає доведеною позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості потілу кредиту у розмірі 4000,00 грн.
Щодо стягнення з відповідача розміру заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 19357,65 грн (нараховані первісним кредитором) та у розмірі 2159,98 грн (нараховані позивачем)
Як встановлено судом, правовідносини, які виникли між первісним кредитором та відповідачем регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування».
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, внесені зміни в Закон України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 цього Закону доповнено частиною 5 - «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Частиною 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до п. 17Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».
Суд зазначає, що перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Як встановлено судом, договір про надання споживчого кредиту №3938654, укладений 29.08.2023 зі строком дії 360 днів, тобто був укладений до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5 щодо максимального розміру денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1%, та продовжував діяти після набрання вказаним Законом законної сили.
Отже норми ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» розповсюджуються на укладений між первісним кредитором та відповідачкою Договором від 29.08.2023.
Як встановлено судом, зміни до Договору не вносились, а нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось за весь період користування кредитними коштами в межах строку кредитування за процентною ставкою 2%.
Водночас, згідно з п. 17Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг"- 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Ураховуючи, що Закон набрав чинності 24.12.2023, то період застосування перших 120 днів за вказаним договором становить - з 24.12.2023 по 21.04.2024 включно, другі 120 днів (1,5%) охоплюють період з 22.04.2024 по 19.08.2024 включно.
Надаючи оцінку проведеному первісним кредитором заборгованості за кредитним договором від 29.08.2023 на відповідність вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (зі змінами, які набули чинності з 24.12.2023), суд дійшов висновку, що первісний кредитор мав би, починаючи з 22.04.2024, здійснювати нараховування процентів за процентною ставкою, яка не повинна була перевищувати 1,5% за день, як то передбачає п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».
Водночас в порушення вказаних вимог Закону, таке нарахування здійснювалось з розрахунку 2% за день.
Отже, суд виснував про відсутність правових підстав для нарахуваннярозміру процентів за користування кредитом, проведеним первісним кредитором за ставкою 2% за період з 22.04.2024 по 26.07.2024 у сумі 7679,04 грн (79,99 грн х 96 днів), та як наслідок для їх стягнення.
Надаючи оцінку розрахунку заборгованості, проведеному позивачем, суд дійшов аналогічного висновку, оскільки у період з 27.07.2024 по 22.08.2024 нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось позивачем за процентною ставкою 2%,замість 1,5%, як то передбачають вимоги п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».
Отже, здійсненні позивачем нарахування процентів за ставкою 2% за період з 27.07.2024 по 22.08.2024 проведені всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо їх стягнення у розмірі 2160,00 грн.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 15 678,58грн, з яких: 3999,97 грн - заборгованість по тілу кредиту, 11 678, 61 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом у період з 29.08.2023 по 21.04.2024 включно (19357,65 - 7679,04).
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог - на 61,44% (розрахунок: 15 678,58 х 100 / 25517,60), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 488,32грн (розрахунок: 2422,40 х 61,44%) покладаються на відповідачку.
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч ч 1-4 ст. 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Частиною 8 статті 141ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Конституційний Суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу
При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат позивачем суду надано: копію договору про надання юридичних послуг від 01.08.2024 № 01/08/2024-А; Заявку від 25.09.2024 № 3938654на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; Детальний опис робіт (наданих послуг) № 3938654 від 05.12.2025; Акт від 10.11.2025 № 3938654прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року.
Відповідно до Акт від 10.11.2025 № 3938654прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), витрати на правничу допомогу складають 10 000,00 грн.
Ураховуючи відсутність заперечень на зменшення витрат на правничу допомогу, а також з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 61,44%, витрати на правничу допомогу у розмірі 6144,00 грн (розрахунок: 10000 х 61,44%) покладаються на відповідачку.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 137, 139, 141, 211, 223, 263-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 546, 610, 625, 629, 638, 1077, 1078, 1050, 1052, 1054, 1077 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2023 № 3938654у розмірі 15 678 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 58 копійок, з яких: 3999,97 грн - заборгованість по тілу кредиту, 11 678, 61 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом у період з 29.08.2023 по 21.04.2024 включно.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 1 488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) гривень 32копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на правничу допомогу у розмірі 6144 (шість тисяч сто сорок чотири) гривні 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», ЄДРПОУ 40966896, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, 40, приміщення 19 літ. «Н», «П».
Відповідачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суд підписане 11.05.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль