Справа № 420/2887/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді Кузьменко Н.А., 
при секретарі Савчук В.В.,
за участю:
представник позивача – не прибув
представник відповідача - не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивачі просять суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.06.2025 № 0496603-2408-1511 UА51060170000068967.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.06.2025 № 0483590-2408-1511 UА51060170000068967.
Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що є власниками частки об`єкта нерухомості, а саме частки будівель та споруд адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 13341,1 кв. м. Відповідно до Національного класифікатора будівель та споруд НК 018:2023, який затверджений Наказом Міністерства економіки України № 3573 від 16.05.2023, не передбачено такого типу об`єкта як «нежиле приміщення». У додатку №1.1 додатку 1, затвердженого рішенням Тарутинської селищної ради №3239- VIII від 28.06.2024 р., зазначена класифікація будівель та споруд, але відсутнє визначення такого типу об`єкта як «нежиле приміщення». Відповідно до коду будівлі 1274 «Інші будівлі, не класифіковані раніше» застосовується ставка податку у розмірі 0,1 %. Національний класифікатор будівель та споруд НК 018:2023 та рішення Тарутинської селищної ради №3239-VIII від 28.06.2024 р. включають тип об`єкта «нежитлові будівлі» (код 12). При цьому контролюючий орган не зазначив до якого з підтипів відноситься об`єкт оподаткування. Ставка податку у розмірі 1% застосовується до об`єктів за кодом 1211 «Будівлі готельні», 1230 «Будівлі оптовороздрібної торгівлі», 1241 «Будівлі електронних комунікацій, станцій, терміналів та пов`язані з ними будівлі», 1261 «Будівлі громадського дозвілля», 1265 «Спортивні зали». До жодного з зазначених типів об`єктів не відноситься об`єкт нерухомого майна, що належить позивачам, у зв`язку з вищевикладеним позивачі вважають, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для застосування в розрахунку до оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях ставки податку саме у розмірі 1%. Віднесення відповідачем об`єкту нерухомості позивачів за власною ініціативою відповідача до групи нерухомості, є таким, що суперечить Податковому кодексу України. Податковим органом не вчинялись дії з метою визначення типу об`єкту нежитлової нерухомості, що належить позивачам, чи встановлення його функціонального призначення. Контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень та їх типу відсутні, що є неприпустимим. При цьому, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам на праві спільної часткової власності належить об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, який складається з трьох складів для зберігання зерна літ. «А», «А1», «Б», складу запчастин літ. «В», складу для зберігання тари літ. «Г», будівлі трансформаторної підстанції літ. «Д», пожежного депо літ. «Е», будинку для спеціалістів літ. «З», двох адміністративних будівель літ. «И» та «Л» та харчоблоку літ. «К». Тобто, об`єкт нерухомого майна в більшій своїй складовій складається зі складських приміщень (три для зберігання зерна, та по одному для зберігання тари та запчастин). Така інформація наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що повинно було бути враховано відповідачем при визначені типу об`єкту нежитлової нерухомості (бази оподаткування), та встановлення його функціонального призначення.
Належні позивачам на праві власності будівлі та споруду адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Березине, 2-й км автошляху «Тарутине – Березине», будинок б/н, відносяться до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023. У зв`язку з чим, представник позивачів вважажє, що податкові повідомлення-рішення № 0496603-2408-1511-UА51060170000068967 та № 0483590-2408-1511- UА51060170000068967 від 05.06.2025 є протиправними, необґрунтованими та складеними з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки суперечать його вимогам і містять очевидні порушення порядку встановлення та застосування місцевих податків, а відтак не створюють правових наслідків і підлягають скасуванню.
Відповідач позов не визнав, надав відзив. З доводами викладеними в адміністративному позові ГУ ДПС в Одеській області не погоджується та вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулюється ст. 266 Податкового кодексу України. Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункт 266.3 статті 266 Кодексу). Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Одеській області не надавалась. Згідно з розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, повідомлення про всі об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність здійснюється шляхом подання повідомлення за формою №20-ОПП. Платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (п. 8.1 розд. VIII Порядку №1588). Згідно з п. 8.2 розд. VIII Порядку №1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. Згідно з п. 8.4 розд. VIII Порядку №1588 Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду. Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Кодексу, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає йому нове податкове повідомлення-рішення. Листи на звірку від позивачів до Головного управління ДПС в Одеській області не надходили.
Представник позивачів надав відповідь на відзив. У відзиві на позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області посилається на положення розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зокрема щодо обов`язку подання повідомлення за формою № 20-ОПП. Водночас така позиція є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є фізичними особами, а не суб`єктами господарської діяльності. Податкове законодавство не встановлює для фізичних осіб – власників об`єктів нерухомого майна, обов`язку подання повідомлення за формою № 20-ОПП у зв`язку з набуттям права власності на такі об`єкти. При цьому інформація про те, що позивачі не зареєстровані як фізичні особи – підприємці, є відкритою та загальнодоступною, міститься у відповідних державних реєстрах та може бути безперешкодно перевірена контролюючим органом у межах його повноважень. Відтак відповідач знав або повинен був знати про відсутність у позивачів статусу суб`єктів господарювання, а тому покладення на позивачів обов`язку щодо подання повідомлення за формою № 20-ОПП є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства. 
Крім того, навіть у разі подання відповідного повідомлення за формою № 20- ОПП, така форма за своєю правовою природою має виключно інформаційний характер та спрямоване на інформування контролюючого органу про наявність у платника податків об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням. Подання такої форми не є правовстановлюючим документом, не підтверджує ані виникнення, ані перехід чи припинення речових прав на об`єкт нерухомого майна та не може підміняти собою відомості, що містяться у відповідних державних реєстрах. У зв`язку з наведеним, посилання відповідача на неподання позивачами повідомлення за формою № 20-ОПП є безпідставними та необґрунтованим. Сам по собі факт неподання такої форми жодним чином не спростовує правового статусу належного позивачам об`єкта нерухомого майна та не може впливати на визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання. Відповідно, твердження відповідача про порушення у зв`язку з неподанням форми № 20-ОПП не має правового значення для правильності чи обґрунтованості здійсненого ним розрахунку податку та не може бути покладене в основу прийнятого рішення. Фактично у відзиві відсутні пояснення щодо того, яким саме чином контролюючий орган визначив базу оподаткування, які саме норми матеріального права застосував при здійсненні розрахунку та які конкретні обставини були покладені в основу визначення суми податку. Неподання позивачем заяви про звірку не може вважатися порушенням податкового законодавства та не звільняє контролюючий орган від обов`язку самостійно, належним чином та на підставі достовірних даних визначити податкові зобов`язання. Саме на контролюючий орган покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, у тому числі правильності визначення типу об`єкта нерухомості, ставки податку та розміру податкового зобов`язання.
10.02.2026 ухвалою судді прийнята до розгляду позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою, зазначено, що справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 лютого 2026 року об 11:00 год.
26.02.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу № 420/2887/26 до судового розгляду по суті на 09.04.2026 року о 10:00 год. 
Ухвалою суду від 23.04.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 01.05.2026 о 10:00.
В судовому засіданні 23.04.2026 представник позивачів підтримав заявлені позовні вимоги із викладених у заяві по суті справи підстав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 23.04.2026 проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.
Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., продавець «УКРАЇНСЬКО-РОСІЙСЬКЕ СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОФІРМА «СЛОВЯНСЬКИЙ АЛЬЯНС» у ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ передав, а покупець ОСОБА_1 прийняв у власність частку будівель та споруд адміністративнопобутового комплексу зі складськими приміщеннями, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (без номеру), загальною площею 13 341,1 кв.м, який складається з: склад для зберігання зерна - літ. «А», склад для зберігання зерна - літ. «А1», склад для зберігання зерна - літ. «Б», склад запчастин - літ. «В», склад для зберігання тари - літ. «Г», будівля трансформаторної підстанції - літ. «Д», пожежне депо - літ. «Е», будинок для спеціалістів - літ. «З», адміністративна будівля - літ. «И», харчоблок - літ. «К», адміністративна будівля - літ. «Л».
ОСОБА_1 є власником зазначеної частки об`єкта нерухомості, що підтверджується витягом № 121409012 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., продавець «УКРАЇНСЬКО-РОСІЙСЬКЕ СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОФІРМА «СЛОВЯНСЬКИЙ АЛЬЯНС» у ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ передав, а покупець ОСОБА_2 набув у власність частку будівель та споруд адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (без номеру), загальною площею 13 341,1 кв. м, який складається з: склад для зберігання зерна - літ. «А», склад для зберігання зерна - літ. «А1», склад для зберігання зерна - літ. «Б», склад запчастин - літ. «В», склад для зберігання тари - літ. «Г», будівля трансформаторної підстанції - літ. «Д», пожежне депо - літ. «Е», будинок для спеціалістів - літ. «З», адміністративна будівля - літ. «И», харчоблок - літ. «К», адміністративна будівля - літ. «Л». 
ОСОБА_2 є власником зазначеної частки об`єкта нерухомості, що підтверджується витягом № 121411565 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
05.06.2025 уповноваженою особою Головного управління ДПС України в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0496603-2408-1511-UA51060170000068967, прийняте стосовно ОСОБА_1 , яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 473 609,05 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0483590-2408-1511-UA51060170000068967, прийняте стосовно ОСОБА_2 , яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 473 609,05 грн.
Загальна сума визначеного грошового зобов`язання позивачам за вказаними об`єктами нерухомості склала 947218,10 гривень.
При визначенні грошового зобов`язання, контролюючий орган визначив, що зазначені об`єкти обкладаються за ставкою 1% від мінімальної заробітної плати, що підтверджується розрахунками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік, по об`єктах оподаткування.
Не погоджуючись з вищевказаними подактовими повідомленнями-рішеннями, позивачі звернулись до суду.
У ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з пп.10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України податок на майно є місцевим податком. 
Пунктом 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. 
Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. 
Згідно з пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. 
В силу пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/ сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). 
Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
На підставі п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п.266.7.1 п.266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно з п.266.10.1. ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Інструментом ідентифікації об`єктів нерухомості в частині їх приналежності до відповідних типів нерухомого майна є Національний класифікатор будівель та споруд НК 018:2023, який затверджений Наказом Міністерства економіки України № 3573 від 16.05.2023, як складова частина Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації, призначений для використання органами виконавчої влади та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Будівлі класифікуються за їхнім функціональним призначенням. Класифікація об`єктів нерухомості для цілей оподаткування необхідна для визначення об`єкта оподаткування. Визначення ставки податку залежить від статусу нежитлового приміщення, визначеного згідно Національного класифікатора будівель та споруд НК 018:2023. 
Національний класифікатор будівель та споруд НК 018:2023 використовується для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно. 
Інформація щодо належної позивачам нерухомості, яка отримана відповідачем на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, не містить інформації про те, що належна позивачам нежитлова будівля відноситься до об`єктів, щодо яких встановлена ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб на 2024 рік - 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. 
В податковому повідомленні-рішенні від 05.06.2025 р. № 0496603-2408-1511- UА51060170000068967 контролюючий орган визначив тип об`єкта як «нежиле приміщення», а в податковому повідомленні-рішенні від 05.06.2025 р. № 0483590- 2408-1511-UА51060170000068967 контролюючий орган визначив тип об`єкта як «нежитлова будівля» та в обох випадках застосував ставку податку 1 %. 
Рішенням Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №3239-VIII від 28.06.2024 р. «Про встановлення місцевих податків та зборів, податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на території Тарутинської територіальної громади» встановлено перелік об`єктів оподаткування, груп нежитлової нерухомості та ставки податку, що застосовуються до відповідних об`єктів нерухомого майна на території Тарутинської селищної територіальної громади. 
У додатку №1.1 додатку 1, затвердженого рішення Тарутинської селищної ради №3239-VIII від 28.06.2024 р., зазначена класифікація будівель та споруд, але відсутнє визначення такого типу об`єкта як «нежиле приміщення». 
Відповідно до коду будівлі 1274 «Інші будівлі, не класифіковані раніше» застосовується ставка податку у розмірі 0,1 %.
Національний класифікатор будівель та споруд НК 018:2023 та рішення Тарутинської селищної ради №3239-VIII від 28.06.2024 р. включають тип об`єкта «нежитлові будівлі» (код 12). 
Відповідно до Національного класифікатора будівель та споруд НК 018:2023, не передбачено такого типу об`єкта як «нежиле приміщення».
Контролюючий орган не зазначив до якого з підтипів відноситься об`єкт оподаткування. 
Ставка податку у розмірі 1% застосовується до об`єктів за кодом 1211 «Будівлі готельні», 1230 «Будівлі оптовороздрібної торгівлі», 1241 «Будівлі електронних комунікацій, станцій, терміналів та пов`язані з ними будівлі», 1261 «Будівлі громадського дозвілля», 1265 «Спортивні зали». 
До жодного із зазначених типів об`єктів не відноситься об`єкт нерухомого майна, що належить позивачам, у зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для застосування в розрахунку до оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях ставки податку саме у розмірі 1%. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам на праві спільної часткової власності належить об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, який складається з трьох складів для зберігання зерна літ. «А», «А1», «Б», складу запчастин літ. «В», складу для зберігання тари літ. «Г» будівлі трансформаторної підстанції літ. «Д», пожежного депо літ. «Е», будинку для спеціалістів літ. «З», двох адміністративних будівель літ. «И» та «Л» та харчоблоку літ. «К». 
Тобто, об`єкт нерухомого майна складається зі складських приміщень (три для зберігання зерна, та по одному для зберігання тари та запчастин). Дана інформація наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повинна була бути врахована відповідачем при визначення типу об`єкту нежитлової нерухомості (бази оподаткування), та встановлення його функціонального призначення.
Враховуючи викладене, віднесення відповідачем об`єкту нерухомості позивачів за власною ініціативою відповідача до групи нерухомості, є таким, що суперечить Податковому кодексу України. 
З матеріалів справи вбачається, що податковим органом не вчинялись дії з метою визначення типу об`єкту нежитлової нерухомості, що належить позивачам, чи встановлення його функціонального призначення. Контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень та їх типу відсутні. 
Відповідно до розділу 4 «Загальні положення» Національного класифікатора будівель та споруд НК 018:2023 будівлі класифікуються переважно за їх функціональним призначенням. 
Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (поєднання житлових приміщень, магазинів та бібліотеки), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. 
Головне призначення повинно бути визначене таким чином: 
- обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі у складі загальної корисної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання; 
- потім будівля класифікується за методом “зверху - вниз”.
Будівлю спочатку відносять до підгрупи, що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної корисної площі. Далі її відносять до класу об`єктів за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі. За наявності класифікаційного поділу класу об`єктів на підкласи та види за тим самим принципом визначається приналежність будівлі до відповідного підкласу та виду. 
В п. 2 договорів купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна прямо зазначено, що вказаний об`єкт належав продавцю на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2012 р. у справі № 5017/3242/2012. 
В рішенні суду зазначено, що об`єкт нерухомості, а саме будівлі та споруди адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, який розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, 2-й км. автошляху Тарутине-Березине, та який складається з: 1. склад для зберігання зерна літ. «А», загальною площею 4 285,20 кв.м.; 2. склад для зберігання зерна літ. «А1», загальною площею 3 810,40 кв.м.; 3. склад для зберігання зерна літ. «Б», загальною площею 3136,40 кв м.; 4. склад запчастин літ. «В», загальною площею 259,90 кв.м. 5. склад для зберігання тари літ «Г», загальною площею 748,80 кв.м.; 6. будівля трансформаторної підстанції літ. «Д», загальною площею 59,80 кв.м; 7. пожежне депо літ. «Е», загальною площею, 262,20 кв.м; 8. будинок для спеціалістів літ. «З», загальною площею 323,30 кв.м.; 9. адміністративна будівля літ. «И», загальною площею 247,30 кв.м.; 10. харчоблок літ. «К», загальною площею 100,30 кв.м.; 11. адміністративна будівля літ. «Л», загальною площею 107,20 кв.м. Загальна площа об`єкта нерухомого майна становить 13 341,1 кв. м. Із зазначеної площі складські приміщення (склади для зберігання зерна літ. «А», «А1», «Б», склад запчастин літ. «В» та склад для зберігання тари літ. «Г») займають 12 240,7 кв. м., що становить близько 91.8% від загальної площі об`єкта. Площа адміністративних та інших допоміжних будівель і споруд (будівля трансформаторної підстанції, пожежне депо, будинок для спеціалістів, адміністративні будівлі та харчоблок) складає 1 100,1 кв. м., що становить близько 8,2% від загальної площі об`єкта. 
Тобто, більшу частину загальної площі об`єкта нерухомого майна позивачів займають складські приміщення, що впливає на визначення функціонального призначення будівлі та її віднесення до відповідного класу нежитлових об`єктів. 
Згідно з положеннями Національного класифікатора будівель та споруд НК 018:2023 до класу (код 1271) «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» належать будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
Отже, належні позивачам на праві власності будівлі та споруди адміністративно-побутового комплексу зі складськими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Березине, 2-й км автошляху «Тарутине – Березине», будинок 6/н, відносяться до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023. 
Щодо посилання представника податкового органу у відзиві на позовну заяву про обов`язок подання позивачами повідомлення за формою № 20-ОПП згідно положень розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, суд вважає, що така позиція є необґрунтованою з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 8.1 розд. VIII Порядку № 1588 платники податків зобов`язані повідомляти контролюючий орган про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП. 
Норми Порядку № 1588 регулюють порядок обліку платників податків, насамперед суб`єктів господарювання (юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців), які здійснюють господарську діяльність та мають об`єкти оподаткування у зв`язку з такою діяльністю. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є фізичними особами, а не суб`єктами господарської діяльності. Податкове законодавство не встановлює для фізичних осіб – власників об`єктів нерухомого майна, обов`язку подання повідомлення за формою № 20-ОПП у зв`язку з набуттям права власності на такі об`єкти. 
При цьому інформація про те, що позивачі не зареєстровані як фізичні особи – підприємці, міститься у відповідних державних реєстрах та може бути перевірена контролюючим органом у межах його повноважень. 
Отже, відповідач повинен був знати про відсутність у позивачів статусу суб`єктів господарювання, а тому покладення на позивачів обов`язку щодо подання повідомлення за формою № 20-ОПП є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Що стосується посилання податкового органу на те, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, має право звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу, суд зазначає, що таке звернення є правом, а не обов`язком платників податку. 
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі "Новік проти України" (18.12.2008) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".
У справі "Щокін проти України" Суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.
З огляду на вишевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки були відсутні підстави застосовувати ставку у розмірі 1%, враховуючи відсутність у встановлених законодавством джерелах відомостей, необхідних для ідентифікації, зокрема, типу відповідного об`єкта нерухомості, що є обов`язком в даному випадку.
Тобто, податковий орган, маючи законодавчо встановлений вичерпний перелік відомостей та джерел їх отримання, необхідних для правильного визначення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позбавлений можливості визначати розмір такої ставки на власний розсуд.
В даному випадку, визначивши ставку податку до належного позивачу нерухомого майна у розмірі 1% без належного на те обґрунтування та законних підстав, податковий орган допустив фактично втручання у майнові права позивача.
Суд зазначає, що положення статті 4 ПК України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).
В силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач правомірності рішень належним чином не довів.
З огляду на вищевикладене та приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 0496603-2408-1511-UА51060170000068967 та № 0483590-2408-1511- UА51060170000068967 від 05.06.2025, неправильно визначена ставка податку податкових повідомлень-рішень, а тому вказані повідомлення-рішення мають бути визнані протиправними та скасаовані. 
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 194, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.06.2025 № 0496603-2408-1511 UА51060170000068967.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.06.2025 № 0483590-2408-1511 UА51060170000068967.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Н.А.Кузьменко