ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 р.	Справа № 440/10381/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 16.02.26 року по справі № 440/10381/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ" 
до  Енергетичної митниці   
про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» (далі – ТОВ «СОЛАР ОІЛ», позивач, декларант) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці (далі – відповідач, митний орган), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000009/1 від 09 січня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000029 від 09 січня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/0000065/2 від 27 лютого 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000148 від 27 лютого 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000082/2 від 07 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2025/000188 від 07 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000081/2 від 07 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2025/000187 від 07 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903210/2025/000006/2 від 07 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903210/2025/000044 від 07 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000095/2 від 12 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903210/2025/000050 від 12 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903 000/2025/000086/2 від 11 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000186 від 11 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903210/2025/000007/2 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903210/2025/000056 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903210/2025/000008/2 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903210/2025/000057 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903200/2025/000099/2 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2025/000249 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903200/2025/000098/2 від 21 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2025/000248 від 21 березня 2025 року; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000103/2 від 18 березня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000216 від 18 березня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000125/2 від 03 квітня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000256 від 03 квітня 2025 року.
- стягнути з Енергетичної митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «СОЛАР ОІЛ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 55255, 67 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 по справі № 440/9532/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/9532/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» до Енергетичної митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
Роз`єднано поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі № 440/9532/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» до Енергетичної митниці про визнання протиправними та скасування рішень.
Виділено в окреме провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» до Енергетичної митниці, зокрема, про визнання протиправними та скасування картки відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року.
За наслідками автоматизованого розподілу, судовій справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» до Енергетичної митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року та картки відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року присвоєно номер № 440/10381/25, головуючим суддею у справі визначено суддю Алєксєєву Н. Ю.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 по справі №440/10381/25 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ" до Енергетичної митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року прийнято до провадження.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність складених відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903150/2025/000114 від 12.02.2025, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією №25UA903150000645U5 від 06.02.2025 ТОВ «СОЛАР ОІЛ» було надано відповідачу вичерпний перелік первинних документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України (далі – МК України), які повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом та не містили жодних розбіжностей у числових значеннях та не могли викликати обґрунтований сумнів у їх достовірності у митного органу.
Переконував, що зазначені відповідачем у спірному рішенні зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості, оскільки мають формальний характер та не конкретизують причини, з яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Водночас, відсутність у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2019 по справі № 815/6827/17, зауважив, що факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких вимог не встановлює.
Наполягав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, однак відповідачем не було зроблено таких порівнянь, що свідчить про необґрунтованість спірного рішення про коригування митної вартості товарів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі №440/10381/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» (вул. Благодатна, буд. 8, оф. 1, с. Піщане, Полтавська область, 39701, код ЄДРПОУ 40151529) до Енергетичної митниці (вул. Світлицького, буд. 28-А, м. Київ, 04215, код ЄДРПОУ 44029610) про визнання протиправними та скасування рішень задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 440/10381/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.
Повідомив, що під час виконання митних формальностей в межах реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 МК України за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у зв`язку з формуванням обов`язкової митної формальності за допомогою системи управління ризиками за кодом 105-2 (контроль правильності визначення митної вартості) у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовило необхідність витребування додаткових документів, які не були надані декларантом у відповідь на запит митного органу.
Пояснив, що спрацювання ризиків вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів, при цьому, неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.
Стверджував, що оскільки надані до митного оформлення платіжні інструкції № 59 від 04.11.2024 та № 62 від 22.11.2024 не містили підпису відповідальної особи ані власноручного, ані електронного, що є порушенням підпункту 13 пункту 14 розділу ІІ «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах», затвердженого постановою Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі – Положення № 216), наявні підстави для висновку про ненадання декларантом необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Зауважив, що за умовами контракту купівлі-продажу можливе страхування вантажу покупцем за кордоном, що стало причиною для витребування у декларанта інформації щодо наявності/відсутності факту страхування, однак позивач відмовився надавати документі та пояснення, чим не спростував наявний сумнів щодо не включення усіх складових митної вартості, що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
Переконував, що фіксування ціни товару на відповідну дату нічим не підтверджується, у зв`язку з чим, не є зрозумілим, які саме умови слугували для такого визначення конкретної дати, адже відповідно до графіку ціна коливалась постійно. Крім того, зауважив, що оцінюваний товар відповідно до коносаменту № 1336 відвантажено 06.11.2024, однак, додаткова угода № 2, згідно з якою змінено фіксацію остаточної ціни, підписана 12.11.2024, тобто після закінчення періоду формування остаточної ціни, встановленої додатковою угодою від 06.11.2024 № 1, відповідно до якої така ціна повинна була сформована до 14:00 по Лондону, четвертого дня включно від дати коносаменту, тобто 10.11.2024, що свідчить про наявність розбіжностей у наданих до митного оформлення документах.
Наполягав, що митний орган в оскаржуваному рішенні з посиланням на МД від 11.11.2024 № 24UA903150006360U7 вказував, що при коригуванні за основу взято митну вартість товару - 0,753 дол. США/ кг подібного товару ввезеного за непрямими договорами. Оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад; однакова назва та призначення), однак суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним доводам, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
З огляду на вищевикладене, вважав, що рішення про коригування митної вартості №UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12.02.2025 винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для його скасування відсутні.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».
Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем 04.11.2024 був укладений контракт № 014/24/ENE/SOLAR OIL із компанією EURONOVA ENERGIES SA, на виконання якого на користь позивача поставлений товар.
06.02.2025 до відділу митного оформлення «Ізмаїл» митного поста «Південний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДТ, якій присвоєно номер 25UA903150000645U5.
МД 645 подано для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару «Важкі дистиляти: ULSD 10 PPM EN590. Фракційний склад: 95 об`ємних відсотків переганяється при температурі - 354 градусів С, 35 об`ємних відсотків переганяється при температурі 250 градусів С, 93 об`ємних відсотків переганяється при температурі 350 градусів С. Масова частка сірки - 6,5 мг/кг(що становить 0,00065 мас.%).
Температура спалаху в закритому тиглі +67 градусів С. Гранична температура фільтрованості: мінус 20 градусів С. Вміст метилових ефірів жирних кислот (FAME) - менше 0,05 %. Густина при +15 градусів С - 0,8295 кг/л. Наливом, кількістю у повітрі 626,532 тис кг. 755,313 тис.л. улітрах, приведених до температури 15 градусів С.» (далі – товар).
За результатами опрацювання МД 645 встановлено наступні відомості про товар: код УКТЗЕД - 2710194300 (графа 33); митна вартість - 452945,0400 USD; 19445291,68 грн (графи 42,45); метод 1 - за ціною контракту (графа 43).
Під час виконання Енергетичною митницею митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України (далі – МК України) в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у посадової особи митниці виникли сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовило необхідність витребування додаткових документів. Також, декларанта повідомлено, що за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару у тому числі й на усунення виявлених обставин.
12.02.2025 позивачем на адресу відповідача надісланий лист щодо відсутності додаткових документів.
У зв`язку з наявністю розбіжностей у документах та не підтвердженням ТОВ «СОЛАР ОІЛ» усіх складових митної вартості Енергетичною митницею здійснено контроль правильності визначення митної вартості відповідно до наданих до митного оформлення документів та за результатом їх розгляду виснувано, що на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару визначену за ціною угоди.
Енергетичною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12.02.2025.
Не погодившись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025 та прийнятої на його підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12.02.2025, оскільки документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно із митною декларацією не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.
Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.
Однак, враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на письмовий запит митного органу, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.
Обґрунтовуючи невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, та, як наслідок неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, відповідач вказав також наступні фактичні підстави:
1) не фіксування передплатним рахунком – фактурою попередньої ціни на майбутню партію товару, яка буде відвантажена за угодою від 04.11.2024 № 014/24/ENE/SOLAR OIL;
2) відсутність у платіжних інструкціях в іноземній валюті від 04.11.2024 № 59 та від 22.11.2024 № 62 на загальну суму 452945,04 дол. США підпису відповідальної особи платника, який має право розпоряджатися рахунком;
3) підписання додаткової угоди № 2, якою змінено фіксацію остаточної ціни 12.11.2024, тобто після періоду формування остаточної ціни (до 14:00 по Лондону, четвертого дня включно від дати коносаменту);
4) неможливість встановити тригерну ціну, обсяг, який був зафіксований, придбаний та погоджений в момент фіксації, прив`язати погоджену ціну та обсяги до графіку, який відображає коливання впродовж певного періоду часу та визначити переважаючи ринкові умови у день тригера на підставі доданого до митного оформлення графіку коливань; не надання документального підтвердження фіксації ціни обома сторонами;
5) не надання декларантом до митного оформлення страхових документів чи відомостей щодо страхування покупцем товару, що з огляду на умови поставки FOB Constanta та умови контракту, відповідно до яких право власності і ризики випадкової загибелі товару переходять від продавця до покупця на фланцевому з`єднанні баржі в порту завантаження, може свідчити про наявність страхування вантажу покупцем за кордоном;
6) відсутня у декларанта та митного органу цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень статті 59 МК України.
Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025 колегія суддів зазначає наступне.
Дослідивши наявний в матеріалах справи договір купівлі продажу від 04.11.2024 №014/24/ENE/SOLAR OIL (далі – Договір), колегія суддів встановила, що ціна за одиницю продукції розраховується наступним чином: у доларах США за метричну тону (пункти 5.1, 5.1.1 Договору).
Відповідно до пункту 5.1.2 Договору ціна на нафтопродукт визначається наступним чином: згідно з попереднім рахунком-фактурою, згідно зі звітом PLATTS EUROPEAN MARKETSCAN для 10PPM ULSD, HIGH CIF MED (GENOVA/LAVERA) плюс премія 30.00 USD/MT при густині 845 кг/см.
За приписами пункту 5.1.3 Договору період ціноутворення: буде узгоджено додатково у додатковій угоді до цього контракту.
Згідно з пунктом 5.2.1 Договору передоплата за товар здійснюється у розмірі 100% згідно з попереднім рахунком-фактурою. Остаточна ціна узгоджується у додатковій угоді до контракту, остаточний рахунок-фактура буде виставлений, як тільки стане відома остаточна ціна.
Колегією суддів встановлено, що позивачу було виставлено попередній рахунок - фактуру під назвою PI-014/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 04.11.2024, відповідно до якого, за 620 МТ було сплачено 451440,60 USD, а на підтвердження здійснення оплати була надана платіжна інструкція в іноземній валюті № 59 від 04.11.2024.
На виконання умов Договору, сторонами підписано Додаткову угоду від 06.11.2024 до Договору від 04.11.2024 № 014/24/ENE/SOLAR OIL (далі – Додаткова угода № 1), якою сторони погодилися додати наведене нижче речення до статті 5.1.2 Угоди від 04.11.2024 № 014/24/ENE/SOLAR OIL:
«Товар відвантажується за попередньою ціною, яка формується наступним чином: Товар відвантажується за попередньою ціною, яка формується наступним чином: Попередня ціна базується на ВИСОКИХ котируваннях для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» на основі останньої доступної пропозиції, розрахованої на дату попереднього рахунку плюс надбавка 30,00 USD/т на основі щільності 15 градусів С 0,845 і буде збільшуватися/ зменшуватися арифметично відповідно до фактичної щільності при 15 градусах С у повітрі.
Остаточна ціна фіксується у доларах США і формується наступним чином:
Протягом чотирьох днів від дати коносаменту (дата коносаменту вважається нульовим днем) сторони договору фіксують ціну на день та час на Лондонському ф`ючерсі на нафту (грудневий контракт) і закріплюють це у письмовому вигляді у додатку чи у фінальному інвойсі) + різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)»/December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA 702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації + премія 30 дол. США/т + ескалація, виходячи з базової щільності при 15 град. (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі навантаження.
У випадку, якщо до 14:00 по Лондону, четвертого дня включно, від дати коносаменту, не буде зафіксовано ціну відповідно до вище вказаного розрахунку, остаточна ціна буде сформована наступним чином:
Остаточна ціна буде сформована на підставі ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» на основі останньої доступної пропозиції, розрахованої на дату остаточного розрахунку плюс надбавка 30 USD/т на основі щільності 15 град. C 0,845 і буде збільшуватися/зменшуватися при градусах С у повітрі.
5.2.1 предоплатний рахунок – фактура не фіксує попередньої ціни на майбутню партію товару, яка буде відвантажена за Угодою № 014/24/ENE/SOLAR OIL від 04.11.2024, попередня ціна на партію товару буде сформована згідно з пунктом 5.1.2 цієї додаткової угоди.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що сторони Договору домовились про формування як попередньої так і остаточної ціни товару за певною формулою, відповідно до якої, ціна за одиницю продукції розраховується у доларах США за метричну тонну, за попередньою ціною, яка формується за певних котирувань, останніх доступних пропозицій, з урахуванням надбавок, щільності товару при певній температурі. При цьому, сторонами обумовлено те, що предоплатний рахунок – фактура не фіксує попередньої ціни на майбутню партію товару, яка буде відвантажена за Угодою № 014/24/ENE/SOLAR OIL від 04.11.2024, а тому, твердження митного органу про зворотне є таким, що спростовано дослідженими матеріалами справи.
Колегією суддів також встановлено, що 12.11.2024 сторонами Договору було підписано додаткову угоду № 2 до Договору № 014/24/ENE/SOLAR OIL (далі – Додаткова угода № 2), відповідно до якої, до підпункту 5.1.2 Договору були внесені зміни, а саме:
Попередня ціна базується на ВИСОКИХ котируваннях для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» на основі останньої доступної пропозиції, розрахованої на дату попереднього рахунку плюс надбавка 30,00 USD/т на основі щільності 15 градусів С 0,845 і буде збільшуватися/ зменшуватися арифметично відповідно до фактичної щільності при 15 градусах С у повітрі.
Остаточна ціна фіксується в доларах США і формується наступним чином: Починаючи від дати коносаменту (дата коносаменту вважається нульовий день) та до 14:00 по Лондону 15.11.2024, сторони договору фіксують ціну на день та час на Лондонському ф`ючерсі на нафту (грудневий контракт) і закріплюють це у письмовому вигляді в додатку чи у фінальному інвойсі) + різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації ціни + 30 дол. США/т +ескалація, виходячи з базової щільності при 15 градусів (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі відвантаження.
Вищенаведене дозволяє дійти висновку про погодження сторонами порядку формування остаточної ціни з урахуванням пролонгованого строку від дати коносаменту – 06.11.2024 (яка вважається нульовим днем) та до 14:00 по Лондону 15.11.2024, а формула обрахунку остаточної ціни залишилася незмінною.
Отже, Додатковою угодою № 1 було передбачено порядок формування остаточної ціни у випадку, якщо до 14:00 по Лондону, четвертого дня включно, від дати коносаменту, не буде зафіксовано остаточну ціну відповідно до вищевказаного розрахунку. При цьому, зміст Додаткової угоди № 1 не містив жодних часових/строкових обмежень для формування остаточної ціни у такому випадку, або застережень щодо неможливості продовження строку на формування остаточної ціни від дати коносаменту, а тому посилання відповідача у спірному рішенні на обставини підписання Додаткової угоди № 2, якою змінено фіксацію остаточної ціни 12.11.2024, тобто після періоду формування остаточної ціни (до 14:00 по Лондону, четвертого дня включно від дати коносаменту) не свідчить про наявність розбіжностей у наданих до митного оформлення документах, що б унеможливлювало визначення ціна товару за першим методом. 
Крім того, слід зазначити, що 15.11.2024 сторонами Договору було підписано додаткову угоду № 3 до Договору № 014/24/ENE/SOLAR OIL (далі – Додаткова угода № 3), відповідно до якої, до підпункту 5.1.2 Договору було додано речення такого змісту:
Сторони домовилися визначити остаточну ціну наступним чином: остаточна ціна дорівнює: вартості в доларах США/тонна для Лондонського ф`ючерсу на нафту (контракт грудня), яка була погоджена обома сторонами в день фіксації ціни станом на 10:30, 14.11.2024) + різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації ціни, це дата 13.11.2024 + премія 30 дол. США/т +ескалація, виходячи з базової щільності при 15 градусів (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі доставки.
Остаточна ціну, виходячи з вище вказаного розрахунку 722.94 USD/т.
Також зазначено, що детальний розрахунок визначення ціни буде надано в листі від покупця товару ТОВ «СОЛАР ОІЛ».
Тобто, сторони узгодили остаточну ціну товару (722.94 USD/т), з дотриманням строків, визначених Додатковою угодою № 2, однак вказане залишилось поза увагою митного органу.
20.11.2024 позивачу було виставлено фінальний рахунок № FI-014/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 20.11.2024 відповідно до якого остаточна ціна за 626,532 (МТ in AIR) склала 452945,04 USD виходячи з вартості (USD/MT) 722,94 дол. США, що відповідає остаточній ціні, визначеній у Додатковій угоді № 3.
Крім того, 20.11.2024 позивачу було виставлено рахунок коригування під назвою STML - 014/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 20.11.2024, відповідно до якого, різниця між попередньо сплаченими коштами (на умовах передоплати) та фінальною ціною складає 1504,44 USD (452495,04 USD – 451440,60 USD).
Також слід зауважити, що на виконання вимог Додаткової угоди № 3, позивач надав митному органу пояснення з розрахунком фінальної ціни товару, відповідно до якого;
- 666,6 USD/т – контракт грудня на газойль Ice LS, який погоджений обома сторонами в день фіксації ціни станом на 10:30, 14.11.2024;
- скріншот Ф`ючерз на газойль Лондон, грудень, на момент фіксації ціни, станом на 10:30, 14.11.2024;
- 13,25 USD/т - різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / контракт грудня Ice LS, опублікований Platts European Marketscan під заголовками «ICE gasoil settlements (PGA page 702), «Low Sulfur Gasoil» в день, що передує дню фіксації ціни 13.11.2024 (679,50 USD/т – 666,25 USD/т);
- 30 USD/т – Премія;
- 13,09 USD/т – Ескалація густини, заснована на густині при 15 град. С 0,845 і буде збільшуватися/зменшуватися арифметично відповідно до фактичної густини при 15 градусах за цельсієм у повітрі. Ескалація, що знаходиться наступним чином (щільність базова – щільність визначена на терміналі відвантаження у повітрі) * суму plats та премії / на щільність, визначену на терміналі відвантаження у повітрі.
Загальна кількість – 626,532 т.
Ціна за одиницю товару: 709,85 + 13,09 = 722,94 USD/т.
Всього: 722,94 USD/т * 626,532 т. = 452945,04 USD.
Аналіз вищенаведеного дозволяє дійти висновку, що сторонами Договору було сформовано остаточну ціну у повній відповідності до умов Додаткової угоди № 3, з наданням митному органу детальних розрахунків її складових, однак вищенаведені розрахунки митним органом не досліджувались, жодної оцінки таким документам у спірному рішенні про коригування митної вартості не надано.
Колегія суддів зауважує, що наданими до митного оформлення договором №014/24/ENE/SOLAR OIL від 04.11.2024, попереднім рахунком - фактурою № PI-014/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 04.11.2024, додатковою угодою від 06.11.2024 № 1 до Договору 014/24/ENE/SOLAR OIL, рахунком-фактурою для митниці під назвою Invoice for customs 1 від 07.11.2024, додатковою угодою від 12.11.2024 № 2 до Договору № 014/24/ENE/SOLAR OIL, додатковою угодою від 15.11.2024 № 3 до Договору № 014/24/ENE/SOLAR OIL, якою було зафіксовано остаточну ціну на товар та яка погоджена обома сторонами, фінальним рахунком від 20.11.2024 № FI-014/24/ENE/SOLAR OIL/1 та поясненнями декларанта митному органу з розрахунком фінальної ціни товару, у повній мірі підтверджено порядок формування остаточної ціни на товар на рівні 722,94 USD/т з детальним розрахунком алгоритму її обрахунку із зазначенням кожної складової, який відповідачем не спростований і не заперечувався, а відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було надано під час розмитнення всі необхідні документи та роз`яснення щодо формування ціни.
З огляду на викладене, посилання відповідача на неможливість встановити тригерну ціну, обсяг, який був зафіксований, придбаний та погоджений в момент фіксації, прив`язати погоджену ціну та обсяги до графіку, який відображає коливання впродовж певного періоду часу та визначити переважаючи ринкові умови у день тригера на підставі доданого до митного оформлення графіку коливань; не надання документального підтвердження фіксації ціни обома сторонами є такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи документами, які надавались до митного оформлення разом з ЕМД № 25UA903150000645U5 від 06.02.2025, однак внаслідок неналежного їх дослідження, залишились поза увагою Енергетичної митниці, що свідчить про незаконність здійснених відповідачем коригувань митної вартості.
Зауваження митного органу про відсутність у платіжних інструкціях в іноземній валюті від 04.11.2024 № 59 та від 22.11.2024 № 62 на загальну суму 452945,04 дол. США підпису відповідальної особи платника, який має право розпоряджатися рахунком, на думку колегії суддів, не зумовлює неприйняття такого платіжного документу до уваги з огляду на таке.
Згідно з пунктом 4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Положенням про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженим постановою Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (далі - Постанова № 216) встановлено загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденту.
Відповідно до пункту 1.3 Постанови № 216 її вимоги не поширюються на: операції з переказу коштів в іноземній валюті, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнту та які здійснюються за дорученням інших банків; операції з використанням електронних платіжних засобів (п.1.3).
На виконання пункту 3.10 Постанови № 216, Банк після здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів надає платникові інформацію в письмовій або електронній формі про первісну суму переказу в іноземній валюті або масу банківських металів у тройських унціях, суму всіх витрат, яку сплатив платник за проведення цієї операції, тощо. На такому повідомленні проставлення штампів або підписів не передбачено.
Колегія суддів зазначає, що вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені у міжнародному стандарті, затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. (Словник полів даних). Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 № 258. Згідно з цими стандартами мають бути обов`язково заповнені такі поля : дані отримувача, банківські реквізити, IBAN, SWIFT/BIC код, унікальний ідентифікатор банку, назва та адреса банку.
Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування здійснюються відповідно до глави 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (із змінами та доповненнями) (далі Інструкція № 22). Згідно з пунктом 10.1 Інструкції №22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.
Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», «телефонний банкінг», «платіжний застосунок» та інших систем дистанційного обслуговування.
Пунктом 10.5 Інструкції № 22 визначено, що під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.
Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі «Допоміжні реквізити».
Судом апеляційної інстанції встановлено, що платіжні інструкції в іноземній валюті №59 від 04.11.2024 та № 62 від 22.11.2024 на загальну суму 452945,04 доларів США містять посилання на контракт (від 04.11.2024 № 014/24/ENE/SOLAR OIL), дату операції (04.11.2024 та 20.11.2024), проформа інвойси (№ PI-014/24/ENE/S, № STML 014/24/ENE), суму операції в доларах США (451440,60 та 1504,44), найменування банку відправника (Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ»), розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з умовами контракту та іншими документами, поданими під час митного оформлення.
Колегія суддів наголошує, що чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки чи підпису уповноваженої особи на SWIFT повідомленні.
Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти, вказано також у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 826/9719/16.
Враховуючи, що сплату позивачем здійснено через банківський сервіс «Інтернет-банкінг», роздруковані та надані до митного органу платіжні інструкції, які містить визначені пунктом 10.5 Інструкції № 22 обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, є підтвердними документами, що посвідчують здійснену позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється, та не потребує банківської печатки чи підпису уповноваженої особи на SWIFT повідомленні.
З приводу не надання декларантом до митного оформлення страхових документів чи відомостей щодо страхування покупцем товару, що з огляду на умови поставки FOB Constanta та умови контракту, може свідчити про наявність страхування вантажу покупцем за кордоном, колегія суддів зазначає, що використане відповідачем формулювання «може свідчити про наявність» носить характер припущень та не може вважатись обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товару.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року), за умовами постачання FOB: товар, за рахунок продавця, що пройшов експортне митне оформлення, перевозиться в порт відвантаження та завантажується на борт судна зафрахтованого покупцем. Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення та розмістити товар у порту відвантаження та завантажити на борт судна зазначеного покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар порт розвантаження, і виконати імпортне митне оформлення. Ризики переходять у порту з моменту повного навантаження на борт судна.
Тобто поставка товару на умовах FOB зобов`язує продавця нести витрати на навантаження та обробку товару, а усі подальші витрати з транспортування покладаються на покупця.
При цьому, відповідно до правил Інкотермс 2010 лише умови поставок CIF «Cost, Insurance and Freight» (в перекладі «Вартість, страхування та фрахт») та CIP «Carriage & Insurance Paid To» (в перекладі означає «Перевізна плата та страхування сплачені до») встановлюють обов`язок продавця зі страхування товарів під час здійснення їх перевезення, у той час як умови FOB, які мали місце у спірних правовідносинах, не покладають імперативних зобов`язань зі страхування товару ані на продавця, ані на покупця, у зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на ненадання позивачем документів, які підтверджують вартість страхування та не включення вартості страхування до митної вартості товару, як на підставу для коригування митної вартості імпортованих товарів.
Посилання в оскаржуваному рішенні відповідача на відсутність у декларанта та митного органу цінової інформації щодо митних вартостей ідентичних товарів, колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що суперечать вимогам статті 53 МК України, якою визначено вичерпний перелік документів, які має подавати декларант для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки жодним пунктом вказаної норми не передбачено подання 
Колегія суддів зазначає, що за умови не підтвердження належними і допустимими доказами наявності у поданих на підтвердження митної вартості товарів документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари, суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідні рішення, діє не в межах, не у спосіб та не у порядку, передбаченому положеннями чинного законодавства.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.
Водночас, митним органом не було доведено обґрунтованість сумніву у достовірності відомостей про заявлену позивачем митну вартість товарів у поданій митній декларації № №25UA903150000645U5 від 06.02.2025, згідно з ціною поставки, яка узгоджується з відомостями додаткової угоди від 15.11.2024 № 3 до Договору № 014/24/ENE/SOLAR OIL та фінальним рахунком від 20.11.2024 № FI-014/24/ENE/SOLAR OIL/1.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Стверджуючи про не підтвердження декларантом митної вартості товарів, відповідач не наводить будь-яких розбіжностей, які б мали надані митному органу додаткова угода від 15.11.2024 № 3 до Договору № 014/24/ENE/SOLAR OIL, рахунок від 20.11.2024 № FI-014/24/ENE/SOLAR OIL/1, платіжні інструкції в іноземній валюті №59 від 04.11.2024 та № 62 від 22.11.2024, у яких вказано одну й ту саму вартість товару - 32 114,88 USD (722.94 USD/т).
Надаючи оцінку правомірності застосування відповідачем резервного (6) методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, зазначаючи номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Не провів детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не навів вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи в першу чергу з його характеристик.
Крім того, слід зазначити, що імпортований позивачем товар має власну специфіку обрахунку його остаточної вартості, виходячи з вартості в доларах США/тонна для Лондонського ф`ючерсу на нафту, різниці ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan на певну дату, премії, ескалації, виходячи з базової щільності при визначеній температурі, визначеної на терміналі доставки тощо, тобто, вочевидь ціна товару буде змінюватись по кожній окремій партії товару в межах виконання поставок за одним контрактом, що беззаперечно має вплив на ціну.
При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня порівняльна декларація, яка бралась відповідачем за основу, що унеможливлює надання оцінки належності здійснених митним органом коригувань.
Колегія суддів зазначає, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.08.2018 у справі № 804/1755/17, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів.
Колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів зауважує, що рішення про коригування фактично базується лише на інформації ЄАІС, в той час як формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.
Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані ТОВ «СОЛАР ОІЛ» документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12.02.2025.
З огляду на вказане, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903150/2025/000114 від 12.02.2025, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправними, підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 440/10381/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено 22.05.2026 року