Справа № 523/26873/25
2/468/611/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря – Зарванської Л.В., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу № 523/26873/25 за позовом Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (третя особа - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради (орган опіки та піклування),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві вказав, що відповідачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина влаштована до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради як така, що залишилась без батьківського піклування, оскільки була залишена матір`ю у медичному закладі. За час перебування дитини у позивача мати її не відвідувала, матеріальної допомоги не надавала, не брала участі у її вихованні та не ініціювала повернення їй дитини. 
На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач просив винести рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішити питання про стягнення з неї аліментів на утримання дитини.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:
Позов надійшов до Пересипського районного суду м. Одеси 11.12.2025 року.
Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 15.01.2026 року справа передана за підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області.
05.03.2026 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
18.03.2026 року від органу опіки та піклування надійшов висновок щодо розв`язання спору.
19.05.2026 року підготовче провадження у справі закрите та справа призначена до судового розгляду на 23.06.2026 року.
12.06.2026 року від ОСОБА_3 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, - визнання батьківства та позбавлення батьківських прав.
Ухвалою від 23.06.2026 року заява ОСОБА_3 залишена без розгляду.

Від позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності його представника.

В судовому засіданні відповідачка заперечила проти задоволення позову, вказала, що через важкий емоційний стан залишила новонароджену дитину в медичному закладі, в подальшому приблизно через кілька тижнів вона захотіла забрати дитину, але її тодішній співмешканець (біологічний батько дитини) забороняв їй це зробити, чинив на неї психологічний тиск та фізичний вплив. Наразі відповідачка проживає з іншим чоловіком та в неї є належні умови проживання для малолітньої дочки, але працівники КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до вирішення справи судом не дозволяють відповідачці забрати дитину.

Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо народження ОСОБА_2 ; копію акту від 19.02.2025 року; копію направлення №21 від 17.03.2025 року; копію акту від 02.04.2025 року; копію розпорядження Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.06.2025 року №407р; копію витягу з протоколу №20 засідання комісії з питань захисту прав дітей Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.12.2025 року; копію висновку Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.03.2026 року), суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте після народження дитини залишила її у медичному закладі та дитина влаштована до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради як така, що залишилась без батьківського піклування.

Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Відповідно до ч.5 ст. 150 Сімейного кодексу України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 

З роз`яснень п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав” позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При цьому, відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. 
Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Як слідує із постанов Верховного Суду від 26.12.2018 року №404/6391/16-ц та від 13.03.2019 року №631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 
Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.06.2021 року №466/9380/17 при вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) в пунктах 57, 58 вказує на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

При цьому позивач обґрунтовує свої вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав не тим, що вона не забрала дитину із закладу охорони здоров`я, а тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є самостійними підставами для позбавлення батьківських прав.
Натомість позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довів наявність достатніх підстав для застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав щодо дочки, суду не надані докази, які б підтверджували факт вжиття до відповідачки заходів реагування та впливу з боку відповідних органів з приводу неналежного виконання нею батьківських обов`язків щодо дочки, не надані докази того, що до звернення до суду з позовом відповідачка попереджалася відповідними органами про наслідки невиконання батьківських обов`язків, до неї застосувались відповідні заходи впливу з метою зміни поведінки, тобто суду не надані докази того, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо та вжиті заходи юридичної відповідальності не дали позитивних змін, що давало б підстави для застосування до матері дитини такого крайнього заходу відповідальності, як позбавлення батьківських прав.
При цьому, орган опіки та піклування подав до суду висновок про недоцільність позбавлення відповідачки її батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, відповідачка також не надала доказів того, що вона вживала дієвих заходів на повернення в свою сім`ю дитини та щодо наявності в неї будь-яких перешкод в цьому або у належному виконанні своїх батьківських обов`язків відносно дочки.

За такого, у задоволенні позову належить відмовити, проте відповідачку слід попередити про необхідність змінити ставлення до участі у вихованні дитини, піклування про неї та її забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до участі у вихованні, піклуванні та забезпеченні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і покласти на органи опіки та піклування за місцем фактичного проживання матері та дитини контроль за виконанням матір`ю батьківських обов`язків.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради (пр-т Добровольського, 149/5 м. Одеса, ідентифікаційний код 05497258).
Відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради (орган опіки та піклування), пр-т Князя Володимира Великого, 106 м. Одеса, ідентифікаційний код 26303235).

Повне судове рішення складене 26.06.2026 року. 

СУДДЯ