05 травня 2026 року Єдиний унікальний № 501/1639/26 Провадження № 3/501/522/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
05 травня 2026 року         м. Чорноморськ
Суддя Чорноморського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,
розглянувши адміністративний матеріал № 501/1639/26 (3/501/522/26), який надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області у відношенні: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України –
участь у справі приймали: особа яка притягається - ОСОБА_2 
захисник - Світличний В.В.
ВСТАНОВИВ: 
Стислий зміст правопорушення.
29 березня 2026 року о 16:50 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом погрузчик «Т02294ВН», на території Рибного порту по вул. Центральна 1 в с. Бурлача Балка, не надав перевагу в русі транспортному засобу автомобілю МАN, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався від нього праворуч на перехресті рівнозначних доріг. Від ДТП потерпілих немає, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.12 ПДР України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позиція учасника судового процесу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив провадження у справі закрити.
Адвокат Світличний О.В. в судовому засіданні зазначив, що діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, що підтверджується відеозаписом наданим в судовому засіданні.
Суд, вислухавши учасників справи ,вивчивши матеріали справи дійшов наступного.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Згідно положень ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення судом має бути з`ясовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР особою та наслідками, які настали, а саме: пошкодженням транспортних засобів.
При цьому, доведенню підлягають обставини керування особою транспортним засобом, порушення ПДР, вчинення ДТП, та наявність пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.
З цього слідує, що диспозиції вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Одночасно, статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Відповідно до п.16.12. ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
Постанова судді згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 627156 від 29 березня 2026 року, який зафіксував подію, схема місця ДТП, яка сталася 29 березня 2026 року, не відповідає обставинам , встановленим в судовому засідання, оскільки з наданого відеозапису вбачається ,що погрузчик «Т02294ВН», рухаючись , на території Рибного порту по вул. Центральна 1 в с. Бурлача Балка , перед зіткненням мав перешкоду праворуч у вигляді транспортного засобу , який обмежив його видимість , проте схема ДТП цього не містить, що в свою чергу не доводять беззаперечно та поза розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_1 п.16.12 ПДР та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Інших належних та допустимих доказів Суду порушення ПДР водієм погрузника Суду не надано
Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справ суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
Встановлені у судовому засіданні у даній справі про адміністративне правопорушення усі її обставини в їх сукупності, дають підстави дійти висновку, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та їх аргументація у цілому не доводять вини «поза розумним сумнівом» у її діях складу наведеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами, однак надані суду матеріали не відповідають зазначеним вимогам.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року, неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. 
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Висновки суду.
Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи обставини справи, керуючись ст. 7, 247, 251-252, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міський суд Одеської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя.