Справа № 945/920/26 
Провадження № 2-а/489/54/26

РІШЕННЯ
Іменем України

15 червня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі
головуючого судді Костюченка Г.С.,
розглянувши в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
В квітні 2026 позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.04.2026 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6966470, відповідно до якої водій, ігноруючи вимоги пункту 11.5 «На дорогах, що мають дві та більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту, чи для зупинки або стоянки на лівій стороні дороги з одностороннім рухом в населених пунктах, якщо це не суперечить правилам зупинки». Чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР України, а саме рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру повороту ліворуч чи розвороту.
Відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до Начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області зі скаргою.
За наслідками розгляду скарги начальником Управління патрульної поліції в Миколаївській області підполковником Човпан О.Ю. 15.04.2026 року було прийняте рішення про відмову у скасуванні постанови серії ЕНА № 6966470 від 04.04.2026.
Позивач свою провину у вчиненні даного правопорушення заперечує. Посилається на те, що постанова не відповідає обставинам справи, винесена із порушенням вимог чинного законодавства. Постанова була винесена без достатніх доказів, вина визначена на припущеннях. 
Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6966470 від 04.04.2026 , та закрити провадження у справі.
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
12.06.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог діючого законодавства.
12.06.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає наступне.
Твердження Відповідача про те, що права смуга руху була «повністю вільною», не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується матеріалами відеофіксації, а саме: скріншотом моменту подання вимоги про зупинку (додаток 1 «2026.04.04 скріншот вимоги про зупинку.JPG»), відеозаписом Відповідача (додаток 3 «Дорога 1 (зупинка ТЗ).MOV») та відеозаписом Позивача (додаток 2 «2026.04.04 Відео 1 Позивач FILE260404.MP4»). Із зазначених доказів вбачається, що в момент подання поліцейським вимоги про зупинку службовий автомобіль поліції перебував у процесі початку руху та виїзду у праву смугу. твердження Відповідача про існування безумовного обов`язку негайного перестроювання у праву смугу ґрунтується на вибірковій оцінці дорожньої ситуації та не враховує реальну динаміку руху.
Доводи Відповідача ґрунтуються переважно на формальному тлумаченні окремих положень ПДР без урахування реальної дорожньої обстановки та наявних відеодоказів. Обов`язок доведення правомірності постанови покладається на Відповідача, який повинен довести не лише факт руху у лівій смузі, але й відсутність обставин, що обґрунтовують такий рух. Сам по собі факт руху транспортного засобу в лівій смузі не є порушенням ПДР за відсутності доведеного заперечення наміру виконання дозволеного маневру, а Відповідач не довів протилежного.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
04.04.2026 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6966470, відповідно до якої водій автомобіля MERCEDES BENZ CITAN з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ігноруючи вимоги пункту 11.5 «На дорогах, що мають дві та більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту, чи для зупинки або стоянки на лівій стороні дороги з одностороннім рухом в населених пунктах, якщо це не суперечить правилам зупинки». Чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР України, а саме рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру повороту ліворуч чи розвороту.
Відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.
Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до Начальника Управління патрульної поліції в Миколаївській області зі скаргою.
За наслідками розгляду скарги начальником Управління патрульної поліції в Миколаївській області підполковником Човпан О.Ю. 15.04.2026 року було прийняте рішення про відмову у скасуванні постанови серії ЕНА № 6966470 від 04.04.2026.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.
Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 11.5 «На дорогах, що мають дві та більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту, чи для зупинки або стоянки на лівій стороні дороги з одностороннім рухом в населених пунктах, якщо це не суперечить правилам зупинки».
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно із приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Приписами частини першої статті 72 КАС України визначено, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до частин першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У даному випадку предметом доказування є факт виїзду водія на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку при вільній правій.
Процедуру винесення постанови було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 474660, про що зазначено у фабулі, відеозаписи із системи відеонагляду адміністративної будівлі Дорожньої станції патрульної поліції «Коблеве» (« ОСОБА_1 (Хазанов О.В.)» та «Дорога 1 (зупинка ТЗ)», «Дорога 2», «Дорога 1 (кінець)». 
Дані докази є належними та допустимими, оскільки містять інформацію, що стосується обставин справи. Відеозаписами підтверджено факт вчинення водієм адміністративного правопорушення. Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а. 
На відеозаписах « ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )» о 15 год. 05 хв. зафіксовано факт правопорушення. На відеозаписах « ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )» о 15 год. 05 хв. зафіксовано, як поліцейський підійшов до водія належним чином представився, повідомив причину зупинки, а саме порушення Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). 
На відеозаписах « ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )» о 15 год. 11 хв. зафіксовано, як поліцейський пропонував водію надати докази вчиненого ним правопорушення, останній цього не бажав. На відеозаписах « ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )» о 15 год. 14 хв. зафіксовано ознайомлення Позивача з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в повній мірі, а саме ст. 63 Конституції України та ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП. На відеозаписах « ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )» о 15 год. 23 хв. зафіксовано як Позивач ознайомлюється зі змістом винесеної Постанови, та під підпис отримує її копію.
Матеріали відеозапису беззаперечно підтверджують факт вчинення правопорушення. На відео « ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )» чітко зафіксовано рух автомобіля MERCEDES-BENZ CITAN з державним номерним знаком НОМЕР_1 у крайній лівій смузі. 
При цьому права смуга руху була повністю вільною (відеозапис «Дорога 1 (зупинка ТЗ)» - додаток надається). 
Сам Позивач також визнає цей факт у своїх поясненнях. Він підтверджує, що дійсно їхав у крайній лівій смузі. Свої дії ОСОБА_1 пояснює наміром здійснити поворот ліворуч. Для цього він нібито завчасно зайняв смугу та шукав потрібне місце.
На відеозаписі чітко зафіксовано, що у транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не був увімкнений покажчик лівого повороту. Відповідно до вимог Правил дорожнього руху, дана обставина свідчить про відсутність у водія наміру здійснювати маневр повороту ліворуч або перешикування у ліву смугу. Відповідно до пункту 9.4 ПДР України «Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру).
Права смуга руху була повністю вільною для проїзду, а горизонтальна дорожня розмітка, що розділяє смуги руху, чітко простежується та була видимою для всіх учасників дорожнього руху.
Службовий транспортний засіб (який розпочав рух по крайній правій смузі) та транспортний засіб, що рухався по крайній лівій смузі перебували на значній безпечній відстані від автомобіля Позивача. 
Наявний у матеріалах справи відеозапис беззаперечно підтверджує, що вказані транспортні засоби не створювали жодних перешкод чи небезпеки для руху автомобіля водія, а також не змушували його змінювати траєкторію або швидкість руху. 
Представником відповідача разом з поданим до суду відзивом було надано відеозаписи, які повністю підтверджують факт скоєного позивачем правопорушення. Такі відеозаписи відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.
Під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення пояснення Позивача були заслухані у повному обсязі, незважаючи на те, що вони не відповідали дійсним обставинам події.
Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 повністю підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: відеозаписом з нагрудного відеореєстратора (бодікамер) № 474660; Відеозаписом із системи відеонагляду адміністративної будівлі Дорожньої станції патрульної поліції «Коблеве»; при цьому, на відеозаписі під назвою «Дорога 1 (кінець)» чітко зафіксовано, як транспортний засіб Позивача не здійснює поворот ліворуч, а продовжує рух у прямому напрямку
Відповідно до п.п. 9.4. ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). 
В свою чергу, водій вищезазначеного транспортного засобу взагалі не ввімкнув покажчик повороту. 
Відеодокази, які надавав до позовної заяви Позивач повністю підтверджують рух транспортного засобу в лівій крайній смузі та як результат вчинення ним правопорушення. Таким чином, твердження ОСОБА_1 повністю спростовуються зібраними матеріалами справи. 
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
розмір штрафу та порядок його сплати;
правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).
Також, згідно вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 6966470 від 04.04.2026 була винесена за участі позивача.
У відповідності до приписів статей 280, 283 КУпАП посадовою особою органу патрульної поліції досліджено повно та всебічно обставини правопорушення, та за наслідками розгляду справи складено та підписано оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.
В зв`язку із викладеним, суд не погоджується із доводами позивача про те, що притягненню його до адміністративної відповідальності не передувала належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень (поліцейського).
Отже, є неправильними та такими, що не відповідають дійсним обставинам, посилання позивача на те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення та застосування до позивача заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням відбулось не на підставі і не в порядку, встановленому законом, без додержанням принципу законності.
Постанова про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій.
Суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
Отже, суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Так, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2026 справа № 489/1565/26 зроблено аналогічні правові висновки.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Вимоги вказаних правових норм були дотримані працівниками поліції при складанні оскаржуваної постанови.
Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали, зокрема оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про наявність належних та допустимих доказів складу правопорушення в діях позивача, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача, оскільки вони не підтверджені неспростовними та достовірними доказами та не відповідають іншим доказам у справі.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи наявність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відмову у скасуванні постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.
Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд
вирішив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646).
Повний текст рішення складено 15.06.2026.

Суддя Г.С. Костюченеко