Провадження №	1-кп/447/91/26	
Справа №	447/1628/25	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2026 року Миколаївський районний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві, Львівської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 12024141250000621 від 07.12.2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, розлученого, з середньо спеціальною освітою, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.115, ч.1 ст. 297 КК України,-
встановив:
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01 березня 2022 року призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час загальної мобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 09 березня 2022 року солдата ОСОБА_6 призначено на посаду старшого навідника 2 гарматного розрахунку 2 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , з 09 березня 2022 року, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Старший солдат ОСОБА_6 у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації перебуваючи на посаді навідника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 06.02.2024 самовільно залишив місце служби – місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби та обов`язки військової служби не виконував до 07.12.2024, тобто до моменту затримання старшого солдата ОСОБА_6 за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_1 , працівниками Національної поліції, в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні умисного вбивства громадянина ОСОБА_7 . 
Таким чином, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем,в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, тривалістю понад три доби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.
Крім цього, ОСОБА_6 06.12.2024 о 23:10 годин, знаходячись в квартирі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час побутового конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя останнього, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у житловій кімнаті зазначеної квартири, взяв кухонний ніж та завдав ОСОБА_7 , удар в ділянку шиї справа чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колотої проникаючої рани з пошкодженням шкіряних покривів, м`язу шиї (грудинно-ключично-сосцевидного) та повним перетином магістральних судин шиї, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, яке в даному випадку перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. 
Крім цього, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_7 два удари ножем в шию зліва, ділянку четвертого ребра зліва від грудини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді двох колотих ран шиї зліва; рани в ділянці четвертого ребра зліва від грудини, які відносять до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також завдав ОСОБА_7 удари руками та ногами по голові, правій нозі, плечах, грудній клітці чим спричинив останньому тілесні ушкодження, а саме два синці під лівою ключицею; синець в ділянці тіла грудини; синець в зовнішньому куті нижньої повіки правого ока; синець в зовнішньому куті верхньої повіки лівого ока; садно тім`яної ділянки голови; два синці в ділянці правого коліна, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 здійснив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України. 
Крім цього, ОСОБА_6 у порушення вимог порушуючи ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» 06.12.2024 близько 23:20 годин, перебуваючи в квартирі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, зневажаючи моральні засади суспільства щодо поваги до померлих і їх право на поховання, виявляючи явну неповагу та свою неприязнь до померлого ОСОБА_7 , перебуваючи на одинці, вчинив наругу над тілом ОСОБА_7 , шляхом розчленування, а саме за допомогою кухонного ножа загальною довжиною 32 сантиметри відокремив від тулубу трупа голову в ділянці вище рівня щитовидного хряща, та хрящового з`єднання на рівні першого – другого шийних хребців, яку залишив на місці події.
Таким чином, ОСОБА_6 здійснив наругу над тілом померлого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 297 КК України. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав частково, а саме визнав факт залишення військової частини, однак заперечив мотиви. Пояснив, що проходив військову службу в ЗСУ з березня 2022року по лютий 2024року. Під час проходження військової служби йому робили операцію на пахову грижу. Після повернення з лікарні в розташування військової частини ( АДРЕСА_3 ) командир наказав йти на бойову позицію, однак він не мав змоги це зробити через поганий стан здоров`я. ОСОБА_6 попросив командира записати його на післяопераційний медичний огляд. 06.02.2024року обвинувачений поїхав в поліклініку, однак огляд не був здійснений. Після цього, ОСОБА_6 вирішив сісти на автобус і поїхати в м.Дніпро, а звідти в м.Новий Розділ Львівської області. До міста Нового ОСОБА_9 прибув 07.02.2024року. Повторно до лікарів з метою огляду після проведених операцій не звертався. Командиру написав, що він самовільно залишає військову частину. Додатково зазначив, що йому провели дві операції, першу в 2022році, а другу в грудні 2023р. –січні 2024року.
Крім цього, ОСОБА_6 в судовому засіданні частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме визнав факт вбивства, однак заперечив умисел на його вчинення. Пояснив, що 06.12.2024року біля 09:00год. - 10:00год. проводив час разом із ОСОБА_7 .. Це було свято Миколая. Вони розпивали алкогольні напої. Разом із ними була ОСОБА_10 . Квартира ОСОБА_7 знаходиться напроти його квартири. Вони неодноразово ходили в магазин за алкоголем. Після цього біля 15год. ОСОБА_6 пішов додому, сів у крісло. Двері квартири були відчиненні. Через деякий час до нього прийшов ОСОБА_7 і вони вчерговий раз пішли в магазин, купили спиртне і випили його. Обвинувачений сказав, що втомлений і пішов додому. Після цього спогади у ОСОБА_6 фрагментальні: 1) потерпілий ОСОБА_7 риється в його рюкзаку; 2) обвинувачений миє руки, які в крові; 3) приїхали працівники поліції. Після цього ОСОБА_6 зрозумів, що щось трапилося. В обвинуваченого кровоточив палець, на якому було дві колоті рани. ОСОБА_11 зазначив, що він правша, а травми були на лівій руці. ОСОБА_6 вказав, що один із ножів який знайшли був не його. Додатково пояснив, що йому здавалося, що ОСОБА_7 рився в його речах, але він у цьому не впевнений. Алкогольні напої ОСОБА_6 купляв особисто. Зазначив, що після проведеного часу в зоні бойових дій втратив відчуття реальності. Вважає, що його дії слід перекваліфікувати на ст.116 КК України. Додатково пояснив, що не мав умислу на вбивство ОСОБА_7 , вони випили багато горілки, і це відбулося раптово під час конфлікту зі сторони потерпілого. Такі дії спричинили душевне хвилювання. Шкодує за цей вчинок.
Крім цього в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.297 КК України визнав, однак пояснити свої дії не зміг, оскільки під час проходження військової служби отримав контузію. Вказав, що він є емоційно нестабільний. Подій не пригадує.
Незважаючи на часткове визнання вини у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.115 КК України та повне визнання вини у вчиненні злочину за ч.1 ст.297 КК України, вина ОСОБА_6 доводиться наступними доказами:
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 жодних пояснень щодо подій які мали місце 06.12.2024 надати не могла, оскільки не пам`ятає що трапилося, їй відомо, що син ОСОБА_7 помер, однак за яких обставин і як це сталося не пам`ятає. 
Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що 06.12.2024року до нього подзвонила ОСОБА_13 і сказала, що вбили її сина ОСОБА_7 . Після вказаних подій ОСОБА_10 отримала стрес і почала зловживати алкоголем. 12.07.2025року потерпіла потрапила в лікарню з «алкогольною інтоксикацією». 03.08.2025року забрав ОСОБА_10 з лікарні і вона проживає разом з ним. У потерпілої є порушення по неврології та психіатрії. Стан здоров`я незадовільний. Страждає амнезією.. 
Допитана в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що 06.12.2024 до неї прийшла мати покійного ОСОБА_7 – ОСОБА_10 і повідомила , що її сину відрізали голову. Вона викликала працівників поліції та швидку медичну допомогу. Події відбувалися ввечері. Їй відомо, що обвинувачений та ОСОБА_7 були знайомі, спілкувалися. Зі слів ОСОБА_10 їй відомо, що на момент вчинення злочину, ОСОБА_15 перебував у квартирі обвинуваченого.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що він являється працівником поліції. 06.12.2024року на лінію «102» поступило повідомлення. На місце події виїхав слідчий ОСОБА_17 . Після цього його залучили до складання протоколу про затримання в порядку 208 КПК України. Ним відбиралися зразки нігтьових пластин для проведення експертизи. Не пригадує чи проводилися ще якісь слідчі дії за його участі. Ствердив, що в разі наявності будь-яких пошкоджень на тілі чи руках ОСОБА_6 такі б були зафіксовані в протоколі затримання. 
Допитана в якості свідка ОСОБА_18 пояснила, що вона являється працівником поліції. 06.12.2024року о 23:57год. поступив виклик на лінію «102» про вбивство. Через 5хв. чергова група в складі працівників поліції ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 приїхала на місце подій за адресою АДРЕСА_4 . Біля квартир и ОСОБА_22 була сусідка ОСОБА_23 та мати потерпілого ОСОБА_10 . Двері до квартири були привідкриті. З метою усунення небезпеки для працівників поліції були розпочаті переговори. Переконавшись, що небезпека відсутня працівники поліції зайшли до квартири де побачили тіло людини з відокремленою головою. До ОСОБА_6 застосували кайданки. Обвинувачений пояснював, що разом із потерпілим розпивали спиртні напої, і в якийсь момент йому здалося що потерпілий перетворюється на «вовкулаку». На руках обвинуваченого були подряпини, які кровоточили. Обвинувачений перебував в неадекватному стані. Була викликана слідчо-оперативна група, яка проводила слідчі дії. Були присутні поняті, проводилася відео фіксація. . Працівники поліції забрали ОСОБА_6 до приміщення поліції. У квартирі був запах алкоголю. Під час затримання ОСОБА_6 супротиву не чинив, агресії не проявляв. 
Допитаний в якості свідка ОСОБА_24 пояснив, що він являється працівником поліції. 06.12.2024року перебував на чергуванні разом із ОСОБА_25 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 о 23:57год. поступив виклик від ОСОБА_23 на лінію «102» про вбивство. Вони приїхала на місце подій за адресою АДРЕСА_4 . Біля квартир и ОСОБА_22 була сусідка ОСОБА_23 та мати потерпілого ОСОБА_10 . Двері до квартири були незачинені. Переконавшись, що небезпека відсутня працівники поліції зайшли до квартири де побачили тіло людини з відокремленою головою. До ОСОБА_6 застосували кайданки. Обвинувачений пояснював, що разом із потерпілим розпивали спиртні напої, і в якийсь момент йому здалося що потерпілий ОСОБА_7 перетворюється на «вовкулаку». На руках обвинуваченого були подряпини. Обвинувачений був у збудженому стані. Слідів боротьби між обвинуваченим та потерпіли не було. Була викликана слідчо-оперативна група, яка проводила слідчі дії. 
Допитаний в якості свідка медичний працівник ОСОБА_26 пояснив, що 07.12.2024року о 00:02год. поступив виклик. Він разом із водієм ОСОБА_27 поїхали на виклик за адресою АДРЕСА_4 . Виїхали в 00:08год. і були в дорозі біля 30хв. Приїхавши на місце події побачили тіло людини з ампутованою головою. Він констатував смерть ОСОБА_7 . На місці подій були працівники поліції. Тілесний ушкоджень на тілі обвинуваченого не бачив, однак його огляд не проводив. Бачив в кімнаті ніж з чорним руків`ям. 
Допитаний в якості свідка медичний працівник ОСОБА_27 пояснив, що 07.12.2024року о 00:02год. поступив виклик. Він разом із лікарем ОСОБА_26 поїхали на виклик за адресою АДРЕСА_4 . Виїхали в 00:08год. Зі слів ОСОБА_26 йому відомо, що у квартирі було тіло людини з відрізаною головою. 
Висновком експерта №98 від 07.12.2024рокуз якого вбачається, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 являється проникаюча в товщу мязів шиї колота рана на шиї справа з пошкодженням шкіряних покривів , м`язу шиї (грудинно-ключично-сосцевидного), та повним перетином магістральних судин шиї. Виходячи з трупних явищ, слід рахувати що смерть ОСОБА_7 настала на проміжку часу який становить 12-24годин з моменту дослідження його трупа в морзі.
При судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , виявлено ушкодження при зовнішній: два синці під лівою ключицею, синець в дялінці тіла груднини, синець в зовнішньому куті нижньої повіки правого ока; синець в зовнішньому куті верхньої повіки лівого ока, садно тімяної ділянки голови, два синці в ділянці правого коліна. Вказані ушкодження , а саме синці та садно утворилися від контакту з твердими предметами та за ступенем важкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Також виявлено: дві колоті рани на шиї злів; рана в ділянці 4 ребра зліва від груднини, рана в ділянці суглобної поверхні великого пальця лівої кисті. Вказані ушкодження утворилися від дії вістря ножа та за ступенем важкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Також виявлено глибоку рану на шиї справа, в раневому каналі якої скупчення крові, пошкодженні мязи шиї та повністю перетнута сонна артерія та яремна вена. Вказані ушкодження утворилися від дії вістря ножа та за ступенем важкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя як і перебуває в прямому причин новому зв`язку із настанням смерті. Перечислені ушкодження по давності утворення можуть відповідати часу 06.12.2024року. Також виявлено повну травматичну ампутацію голови, що супроводжена перетином шкіряних покривів, магістральних кровоносних судин, мязів шиї вище рівня щитовидного хряща та хрящового з`єднання на рівні 1-2 шийних хребців. Вказані ушкодження утворилися від дії гострого предмета, леза ножа, в короткому проміжку часу після настання смерті. Це підтверджується слідуючими ознаками: відсутністю ушкоджень долонних поверхнях кистей потерпілого які характерні для самооборони та результатами судово-гістологічного дослідження. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в кількості 3,92 проміле. Вказана концентрація етилового спирту в крові трупа при житті відповідає важкому ступеню сп`яніння в живої особи. При експертизі трупа ОСОБА_7 , виявлено повну травматичну ампутацію (декапітацію) голови на рівні шиї. Дані ушкодження утворилися від гострого предмета – леза ножа, після настання смерті. Це підтверджується слідуючим: відсутністю на кінцівках потерпілого слідів надрізів ножем, характерним для самозахисту а також результатами судово-гістологічного дослідження.
Висновком експерта №199/2024-мк від 18.12.2024року з фототаблицею, при проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики клаптів шкіри трупа ОСОБА_7 було виявлено: на клапті шкіри з грудної клітки одне каскрізне колото-різане ушкодження, на клапті шкіри з правої бокової поверхні шиї одне наскрізне колото-різане ушкодження, які утворилися від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух; на клапті шкіри з ділянки травматичної ампутації шиї два поверхневих не наскрізних різаних ушкодження , які утворилися від дії гострої ріжучої кромки, не виключено від дії леза ножа.
Висновком експерта №3216/2024-т від 18.12.2024, з якого вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. методом газо-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт в кількості 3,92проміле, не виявлено метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів.
Висновками експерта №1670/2024-ім від 12.12.2024, №1672/2024-ім від 16.12.2024 з яких вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0.
Висновком експерта №1671/2024-ім від 13.12.2024, з якого вбачається, що кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.
Висновком експерта №1674/2024-ім від 10.01.2025рокуз якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніноманти –В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на марлевих тампонах із змивами з правої та лівої руки ОСОБА_6 виявлено кров людини та антигени А,В ізосерологічної системи АВ0, які можуть походити як від самого ОСОБА_6 так і від ОСОБА_7 ;
Висновком експерта №1673/2024-ім від 10.01.2025рокуз якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВО, а кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. У слідах на двох марлевих тампонах із змивами з рук трупа ОСОБА_7 виявлено кров людини та антиген А, що не виключає можливість походження крові від будь якої особи з групою А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_7 . 
Висновком експерта №1675/2024-ім від 13.01.2025рокуз якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на серветці паперовій, вилучені 07.12.2024року під час обшуку квартири АДРЕСА_5 , виявлено кров людини та антиген А,В ізосерологічної системою АВ0, що може походити від ОСОБА_6 та за рахунок домішок крові може походити івід ОСОБА_7 . У слідах на фрагменті килимового покриття, вилученого 07.12.2024року під час обшуку квартири АДРЕСА_5 , виявлено кров людини групи А ізогемаглютиніном анти –В, що може походити від будь-якої особи з такою груповою характеристикою крої за ізосерологічної системою АВ0, в тому числі від трупа ОСОБА_7 . В частині речовини типу штукатурка виявлена кров, видова належність якої не встановлена.
Висновокм експерта №1677/2024-ім від 10.01.2025, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. В слідах частинок порохоподібноїь речовини, вилученої з підлоги в коридорі, на фрагменті вушної деревяної палички зі змивом, вилученої з металевої батареї , предметів вилучених під час огляду місця подій квартири АДРЕСА_5 , виявлена кров людини і антиген А, що не виключає можливість походження крові від будьякої особи із такою групою, в тому числі від ОСОБА_7 ;
Висновком експерта №1676/2024-ім від 13.01.2025, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на підштаниках вилучених 07.12.2024року в ході обшуку ОСОБА_6 виявлена кров людини групи А із ізогемаглютиніном анти –В, що може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від трупа ОСОБА_7 . В слідах на футболці, на парі берців, одязі вилучених 07.12.2024року в ході обшуку затриманого ОСОБА_6 виявлена кров людини та антиген А, що може походити від будь-якої особи з групою крові А , що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від трупа ОСОБА_7 . 
Висновком експерта №1678/2024-ім від 06.02.2025, з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_7 , 1991р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_6 , 1980р.н. відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на футболці, на кофті, речах вилучених при огляді трупа ОСОБА_7 виявлена кров людини групи А із ізогемаглютиніном анти –В, ізосерологічною системою АВ0, що може походити як від самого ОСОБА_7 так і від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на футболці, на кофті, на спортивних штанах синього кольору, на трусах, речах вилучених при огляді трупа ОСОБА_7 виявлена кров людини групи А і антиген А , що тне виключає можливість походження крові від будь-якої особи з групою крові А із ізогемаглютиніном анти –В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_7 . 
Висновком експерта №3211/2024-т від 18.12.2024року відповідно до якого при судово-токсикологічній експертизі речового доказу – крові ОСОБА_6 ,1980р.н. методом газо-рідинної хроматографії в крові виявлено етиловий спирт в кількості 1,44проміле , не виявлено метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів.
Висновком експерта №598/2024ц від 27.12.2024, відповідно до якого, при судово-медичній експертизі зрізів нігтьових пластин обох рук підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що на таких виявлено кров особи чоловічої статі та антигени Аі В ізосерологічної системи АВ0. Отже виявлена кров походить від мужчини/мужчин/ для якого властиві виявлені антигени А і В в тому числі і від ОСОБА_6 при умові у нього зовнішньої кровотечі.
Висновок експерта №493/2024-мг від 03.01.2025року за результатами якого встановлено, що із зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримано препарати ДНК, встановлено їх генотип.
Висновок експерта №494/2024-мг від 03.01.2025року за результатами якого встановлено, що із зразка крові трупа ОСОБА_7 отримано препарати ДНК, встановлено їх генотип.
Висновком експерта №495/2024-мг від 06.01.2025року відповідно до якого встановлено, що у змивах з поверхонь леза та руків`я ножа загальною довжиною 32 см. , у змивах з поверхонь леза та руків`я ножа загальною довжиною 23см. вилучених під час огляду місця подій квартири АДРЕСА_5 , встановлено наявність крові людини, отримано препарати ДНК чоловічої статевої належності, встановлено їх генотип. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив спів падіння генотипу у змивах з генотипом трупа ОСОБА_7 , з ймовірністю не менше 99,9%. Із змивів з поверхонь леза та руків`я ножа довжиною 22,5см. вилучених під час огляду місця подій квартири АДРЕСА_5 ,, отримано препарат ДНК, генотип яких не встановлено через низьку присутність ДНК.
Висновком експерта №200/2024-мк від 21.01.2025 з фототаблицею, відповідно до якого, при проведенні судово-медичної експертизи одягу з трупа ОСОБА_7 на передках кофти та футболки було виявлено по одному колото-різаному пошкодженню, які утворилися від дії гострого плоского колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав як мінімум одне досить гостре лезо і не виключено, що могли утворитися від дії клинка ножа №1 наданого на експертизу. Більш конкретно встановити тип заточки клинка не надається можливим у зв`язку із поганими слідосприймаючими властивостями трикотажу.
Висновком експерта №201/2024-мк від 21.01.2025 з фототаблицею, відповідно до якого, при проведенні судово-медичної експертизи одягу з трупа ОСОБА_7 на передках кофти та футболки було виявлено по одному колото-різаному пошкодженню, які утворилися від дії гострого плоского колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав як мінімум одне досить гостре лезо і не виключено, що могли утворитися від дії клинка ножа №2 наданого на експертизу. Більш конкретно встановити тип заточки клинка не надається можливим у зв`язку із поганими слідосприймаючими властивостями трикотажу.
Висновком експерта №202/2024-мк від 21.01.2025 з фототаблицею відповідно до якого, при проведенні судово-медичної експертизи одягу з трупа ОСОБА_7 на передках кофти та футболки було виявлено по одному колото-різаному пошкодженню, які утворилися від дії гострого плоского колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав як мінімум одне досить гостре лезо і не виключено, що могли утворитися від дії клинка ножа №3 наданого на експертизу. Більш конкретно встановити тип заточки клинка не надається можливим у зв`язку із поганими слідосприймаючими властивостями трикотажу.
Висновком судово-психіатричної експертизи №35 від 14.01.2025року за результатами проведення якої встановлено, що ОСОБА_6 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував. 
Висновком судово-психіатричної експертизи №19 від 05.03.2025року за результатами проведення якої встановлено, що на даний час ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості , псевдопсихопатоподібний варіант, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 також хронічним психічним захворюванням не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант, та перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 за своїм станом , не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_6 на момент інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стану, який міг би суттєво вплинути на його свідомість і діяльність. 
Висновком експерта №СЕ -19/114-25/3153-ХЗ від 27.02.2025 з фототаблицею, відповідно до якого, наданий на експертизу ніж виготовлений промисловим способом є кухонним ножем господарсько-побутового призначення та до категорії холодної зброї не належить.
Висновком експерта №СЕ -19/114-25/3156-ХЗ від 28.02.2025 з фототаблицею відповідно до якого, наданий на експертизу ніж виготовлений промисловим способом, є кухонним ножем господарсько-побутового призначення та до категорії холодної зброї не належить.
Висновком експерта №СЕ -19/114-25/3157-ХЗ від 27.02.2025 з фототаблицею відповідно до якого, наданий на експертизу ніж виготовлений промисловим способом, є кухонним ножем господарсько-побутового призначення та до категорії холодної зброї не належить.
Висновком спеціалізованої медичної наркологічної комісії №76 від 08 травня 2025року відповідно до якого ОСОБА_6 встановлено діагноз : розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, способом залежності. Не рекомендовано застосування ст.96 КК України.
Висновком експерта №118/2025-мк від 26.05.2025 з фототаблицею зі змісту якого вбачається, що при проведенні експертизи клаптів шкіри від трупа ОСОБА_7 було виявлено на клапті шкіри з грудної клітки одне каскрізне колото-різане ушкодження, на клапті шкіри з правої бокової поверхні шиї одне наскрізне колото-різане ушкодження . які утворилися від дії гострого плоского колюче ріжучого знаряддя типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух; на клапті шкіри з ділянки травматичної ампутації шиї два поверхневих не наскрізних різаних ушкодження, які утворилися від дії гострої ріжучої кромки, не виключено від дії леза ножа. Враховуючи результати експериментів можна вважати, що колото-різане ушкодження на клапті шкіри в ділянки грудної клітки могло утворитися лише за умови занурення клинка ножа наданого на експертизу в тіло на глибину до 3 см без опори на обух, а колото-різане ушкодження на клапті шкіри з правої бокової поверхні шиї за умови занурення клинка ножа наданого на експертизу в тіло на глибину до 5-7см. Різані ушкодження на клапті шкіри з ділянки травматичної ампутації шкіри могли утворитися від дії леза ножа наданого на експертизу, так і від дії будь-якого іншого предмета чи знаряддя з ріжучими властивостями.
Відомостями із рапорту від 07.12.2024, зі змісту якого вбачається, що надійшло повідомлення чергового ВПД №1 лейтенанта поліції ОСОБА_28 про те, що 06.12.2024року 23:56 до них через 102 надійшло повідомлення про вбивство, де заявниця повідомляє що сусід військовий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 закликав до себе у гості ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та у даній квартирі із невідомих причин відрізав голову сину заявниці. Виїздом СРПП на місце подій інформація підтвердилася.
Відомостями із рапорту від 07.12.2024 , зі змісту якого вбачається, що 07.12.2024 надійшло повідомлення зі служби через 102 проте, що 07.12.2024року о 01:10 за адресою АДРЕСА_1 , заявник борт ЩМД №641 повідомив, що о 00:27 прибули на виклик за вказаною адресою та виявили тіло особи з відокремленою головою ОСОБА_7 ,33 роки. Поруч був ніж (схожий на мисливський). На місці події були працівники поліції , які затримали підозрюваного у вбивстві – сусіда, колишнього військового.
Постановою про проникнення до житла особи від 07.12.2024 відповідно до якої, постановлено проникнути до житла - квартири, що за адресою АДРЕСА_1 з метою проведення невідкладного обшуку та виявлення, відшукування , вилучення слідів, знаряддя злочину у кримінальному провадженні № 12024141250000621 від 07.12.2024 за ознаками ч.1 ст.115КК України.
Відомостями із протоколу обшуку від 07.12.2024квартири АДРЕСА_5 , в додатку разом із фото таблицями та оптичним диском де міститься відеозапис обшуку, відповідно до якого зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, виявлено труп ОСОБА_7 виявлено та вилучено ножі, якими було нанесено удари, та сліди РБК, які, у передбаченому КПК України порядку, поміщено у паперові пакети, склеєно та прошито.
Протоколом затриманням особи, підозрюваної у вчиненні злочину ( в порядку ст.208 КПК України) відповідно до якого, 07.12.2024року о 04год.04хв. затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До вказано протоколу долучено диск з відеозаписом затримання.
Протоколом огляду речей від 07.12.2024року в якому відображено інформацію із боді-камер поліцейських , які прибули на виклик за адресою: АДРЕСА_1 ;
Протоколом додаткового огляду речей із відеоінформацією від 16.01.2025 та долученим до нього CD-Rдиском;
Протоколом огляду трупа від 07.12.2024 який містити інформацію про виявлений труп ОСОБА_7 , сліди ушкодження які наявні на його тілі та фото таблиця до даного протоколу.
Протоколом огляду речей від 27.12.2024 та долученим до нього CD-Rдиском в якому відображена розмова працівника швидкої медичної допомоги та оператора «102».
Карткою виклику швидкої медичної допомоги від 07.12.2024 та карткою виїзду швидкої допомоги №2А, в якій вказано, що 00:03 поступив виклик про вбивство ( відрізана голова) . Бригада в складі ОСОБА_26 , та ОСОБА_29 виїхала за адресою АДРЕСА_1 . Бригада прибула на місце о 00:27год. 
Протоколом огляду речей від 13.01.2025 та долученим до нього CD-Rдиском на якому міститься інформація про запис з лінії «103».
Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2025року з участю підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_6 вказав, що 06.12.2024року він вживав алкоголь. Конфлікту із ОСОБА_7 в нього не було. Подій він добре не пам`ятає. Ствердити чи він вбив ОСОБА_7 не може , як і не може пригадати обставин за яких загинув ОСОБА_30 . Вказаний експеримент зафіксовано на цифровий флеш носій, який долучено до протоколу.
Щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.
Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ( в порядку ст.214 КПК України, відповідно до якого Військова частина НОМЕР_1 , 30 травня 2024року за №8624 повідомила, керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, директора ГУ ДБР та ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, військовослужбовець, старший солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 самовільно залишив місце служби, просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Матеріалами службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 , зокрема копією рапорту командира В\ч НОМЕР_1 , витягом з доповіді про факт СЗЧ військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_6 ; актом службового розслідування від 15.04.2024року; наказом №854 командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2024року про « Призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_6 ; витягом з наказу №1772 від 15.04.2025року «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_6 ». Із вказаних матеріалів вбачається, що навідник 1механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_6 порушив вимоги ст..11,14,16,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст..4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільно,в умовах воєнного стану, залишив місце служби розташування підрозділу в АДРЕСА_3 .
Наказом №3 командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2022року з якого вбачається, що ОСОБА_6 прибув в розташування частини та приступив до служби 09.03.2022року.
Наказом №111 командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2024 року відповідно до якого, ОСОБА_6 вважати таким, що самовільно залишив військову частину . 
Медичною характеристикою від 07.02.2025 наданою військовою часиною НОМЕР_1 , відповідно до якої, солдат ОСОБА_6 знаходився під медичним наглядом лікарів в/ч НОМЕР_1 з 09.03.2022року. 15.06.2022був госпіталізований у 66ВМГ із діагнозом «Розщеплена лівобічна пахова кила». Скерований на лікування. Після повернення з лікування , довідки з лікування не надав. 05.12.2023 звернувся за медичною допомого. Після огляду лікарів поставлено діагноз «Рецидивна лівобічна пахова кила» 19.12.2023року ОСОБА_6 отримав направлення на лікування у шпиталь військової частини НОМЕР_5 , на етапі медичної евакуації скерований на лікування у «Дніпровську клінічну лікарню на залізничному транспорті», де лікувався з 19.12.2023 по 28.12.2023 з діагнозом «Рецидивна правобічна пахова кила. Хронічний риніт. Викривлення носової перетинки ІІІ ст.. та кісток носа». 28.12.2023 проведено медичний огляд ВЛК в\ч НОМЕР_5 , яка постановила, що ОСОБА_6 потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 днів. Після відпустки повернувся у військову частину.
Виписками з медичної картки стаціонарного хворого №349, №9535 з яких вбачається, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні з діагнозом « пахова грижа»
Відомостями з облікової картки солдата ОСОБА_6 , з якої вбачається, що такий призовною комісією 30.06.2001року визнаний придатним до військової служби. 01.03.2022року прийнятий на облік та прибув до в\ч НОМЕР_6 .
Витягом із книги протоколів засідань позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 (протокол №22 від 01.03.2022року) ,з якого вбачається що ОСОБА_31 , 1980р.н. – за станом здоров`я- здоровий та постановою ВЛК визнаний придатним до військової служби.
Листом від 01.04.2025року Військово-медичного клінічного центру Західного регіону відповідно до якого, військовослужбовець ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ЗР не перебував, за амбулаторною медичною допомогою не звертався.
Листом від 02.04.2025року №212/01.12 КНП «Новороздільська міська лікарня» відповідно до якого, ОСОБА_6 на стаціонарному/амбулаторному лікуванні впродовж 2023-2025 рр. не знаходився.
Мотивована оцінка доказів судом.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, та підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та наслідки їх вчинення), а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Відтак, відповідно до вимог ст. 84, 85, 86 КПК України, вони є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку та доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.1 ст.297 та ч. 1 ст. 115 КК України, поза розумним сумнівом.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження під час судового розгляду та оцінивши кожний доказ відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Суд встановив, що ОСОБА_6 як військовослужбовець вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин понад три доби в умовах воєнного стану, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та здійснив наругу над тілом померлого.
В основу обвинувального вироку в частині вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України, суд, зокрема, покладає показання самого обвинуваченого, який підтвердив факт самовільного залишення військової частини без належного оформлення та тривалу відсутність у ній. Покликання обвинуваченого, що самовільне залишення військової частини були спричинене його незадовільним станом здоров`я у зв`язку з чим він не міг виконувати бойові завдання, спростовуються письмовими доказами, зокрема актом службового розслідування та медичними виписками. Крім цього, а ні ОСОБА_6 , а ні його захисник не представили суду належних та допустимих доказів того, що під час відсутності ОСОБА_6 у військовій частині НОМЕР_1 з 06.02.2024року останній звертався за медичною допомогою або перебування на лікуванні. Інших доказів поважності тривалої відсутності у військовій частині матеріали справи не містять.
Щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, то суд зазначає, що обвинувачений в судовому засіданні підтвердив факт відсутності між ним та потерпілим будь-яких конфліктів. Я відбувався процес вбивства він не пам`ятає, як і не пам`ятає, як відрізав голову потерпілому ОСОБА_7 , тільки пам`ятає в якому положенні лежало тіло потерпілого.
Крім цього, факт вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.297 КК України підтверджується показання свідків, які є сусідами, працівниками поліції та медичними працівниками які приїхали на виклик. Такі покази є послідовними, узгодженими між собою та з іншими доказами у справі, а тому визнаються судом достовірними. Підстав вважати, що зазначені свідки обмовляють обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд також бере до уваги відомості,зафіксовані на оптичних носіях інформації та фотографії, які долучених як до протоколу огляду так і до протоколу слідчого експерименту та безпосередньо досліджених у судовому засіданні, які не були спростовані стороною захисту.
Висновки судово-медичних та імунологічних експертиз є послідовними, обґрунтованими та узгоджуються з іншими доказами у справі. Вони підтверджують характер, локалізацію та механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , наявність слідів крові потерпілого на одязі обвинуваченого та в кімнаті, а тому в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять, що саме дії ОСОБА_6 спричинили смерть потерпілого та здійснив наругу над тілом потерпілого..
Таким чином, за результатами судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 1 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за ч.1 ст.297 КК України - здійснив наругу над тілом померлого
Мотивування висновків суду щодо неврахування окремих доводів (версії) обвинуваченого.
У ході надання показань обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що залишив розташування військової частини у зв`язку із незадовільним станом здоров`я та необхідністю лікування, однак така версія обвинуваченого спростовується дослідженими судом письмовими доказами та розцінюється судом як спосіб уникнення покарання.
Крім того, за версією обвинуваченого, він не мав умислу на вбивство ОСОБА_7 , а таке відбулося у стані сильного душевного хвилювання. Просить суд перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК Україна на ст.116 КК України, оскільки вбивство відбулося у зв`язку із протиправною поведінкою потерпілого, який прийшов до нього у квартиру з метою пограбування. Обвинувачений вказує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, і будучи військовослужбовцем, побачивши протиправні дії потерпілого, відчув дуже сильну образу. Наявність у ОСОБА_11 поранення на пальці, розкидані речі та наявність ножа, який йому не належить, у кімнаті ОСОБА_22 , останній розцінює, як напад на нього потерпілим ОСОБА_7 , який раніше судимий та перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вказана версія обвинуваченого не заслуговує на увагу, а розцінюється як способом захисту з метою уникнення відповідальності.
Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі № 221/6129/17 зазначив, що стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його наслідки у вигляді смерті іншої людини та бажає або свідомо допускає їх настання.
Питання про наявність умислу вирішується з урахуванням сукупності всіх обставин справи, зокрема способу вчинення злочину, знаряддя, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, поведінки винного та потерпілого до і після події, а також їхніх взаємовідносин.
Оцінюючи сукупність досліджених доказів, суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 були вчинені з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 .
Так, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме нанесення удару ножем в шию потерпілого ножем довжиною більше 22 см., яка є анатомічною ділянкою розташування життєво важливих органів, та повним перетином магістральних судин шиї об`єктивно свідчить про спрямованість дій обвинуваченого саме на заподіяння смерті.
Характер, локалізація та механізм утворення тілесних ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи, зокрема виключають випадковість такого поранення та свідчать про цілеспрямоване нанесення удару .
Обираючи як знаряддя злочину ніж предмет, об`єктивно придатний для заподіяння смертельних ушкоджень, та спрямовуючи удар у життєво важливу ділянку тіла, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті потерпілого та бажав її настання.
Крім того, поведінка обвинуваченого одразу після вчинення діяння, ампутація (відокремлення) голови від тіла також свідчить про наявність прямого умислу. Такі подальші дії обвинуваченого, додатково підтверджують, що він діяв цілеспрямовано.
Крім цього суд звертає увагу, що висновком судово-медичних експертиз встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від отриманих поранень нанесених ножем в область шиї. Ударів було нанесено декілька, що свідчить про невипадковість чи необережність . Крім цього, після настання смерті, через декілька хвилин вчинив наругу над тіло ОСОБА_32 шляхом розчленування, а саме за допомогою кухонного ножа загальною довжиною 32 см. Відокремив від тулуба трупа голову, яку залишив на місці події.
З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності умислу на вбивство та приходить висновку, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про перекваліфікацію його дій з ч.1 ст.115 на ст.116 КК України, як вбивство в стані сильного душевного хвилювання, суд вважає, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
З п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» випливає, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Стан сильного душевного хвилювання визначається у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 № 2, як емоційний стан винного, який значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за статтями 116 і 123 КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.
Так, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який під час вчинення вбивства значно знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, - сильним душевним хвилюванням, яке раптово виникло, але не само собою, а внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. При цьому, встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених статею 116 КК, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду.
Якщо під впливом зазначеної поведінки потерпілого у винного виникають негативні емоції, які призводять до того, що винний раптово частково утрачає контроль над своїми діяннями, оскільки такі емоції суттєво впливають на свідомість (обмежують здатність усвідомлювати значення своїх дій) та поведінку (обмежують здатність керувати своїми діями) і водночас стають визначним мотивом, що породжує прагнення спричинити шкоду потерпілому як реакція на поведінку останнього, і саме в процесі такого сильного душевного хвилювання реалізується умисел на вбивство, то це є підставою для кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України.
Натомість у ситуаціях, коли особа, яка згодом стає потерпілою, протиправно поводиться стосовно майбутньої винуватої особи, що стає мотивом вчинення умисного вбивства, однак під час безпосереднього виконання об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення винний перебував у звичайному психічному стані, а не у стані сильного душевного хвилювання, то кваліфікація його дій за ст. 116 КК України виключається. Протиправна поведінка потерпілого в такому разі може бути визнана обставиною, яка пом`якшує покарання.
Отже, при кваліфікації дій особи за ст. 116 КК України стан сильного душевного хвилювання є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони умисного вбивства, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Стан сильного душевного хвилювання - це стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатністю керувати ними.
При цьому, афект, у стані якого вчиняється даний злочин, безпосередньо пов`язується з певною неправомірною або аморальною поведінкою потерпілого, насильством, знущанням або тяжкою образою або іншими протиправними або аморальними діями (бездіяльністю), а також тривалою психотравмуючою ситуацією, яка виникає у зв`язку з систематичною протиправною або аморальною поведінкою потерпілого. Такі дії (бездіяльність) повинні бути здійснені особою, на життя якого робить замах злочинець, саме такі дії (бездіяльність) потерпілого є необхідною обов`язковою умовою виникнення афекту винного в даному злочині. У силу раптовості, інтенсивності афекту винний може і не усвідомлювати повністю своїх дій, не осмислити до кінця, яку шкоду життю і здоров`ю потерпілого він бажає заподіяти, а тому він не може передбачити настання тяжких наслідків і не бажати цих наслідків, хоча і не представляє чітко ступінь їх тяжкості.
Об`єктом афектованого вбивства, як і будь-якого вбивства, є життя людини. Проте в аналізованому злочині об`єктом посягання є життя не будь-кого, а тієї особи, яка відіграє у структурі злочинного діяння далеко не останню (специфічну) роль. В аналізованому злочині присутній особливий потерпілий, не будь-який випадковий чи обраний злочинцем із будь-яких своїх міркувань, а суб`єкт, який через свою певну (специфічну) поведінку щодо винного, стає потерпілим (жертвою) злочину.
Неправомірні дії потерпілого становлять обов`язкову умову вбивства у стані сильного душевного хвилювання. Такий стан полягає у домінуванні в свідомості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості. Поведінка особи при сильному душевному хвилюванні регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що повністю захоплює особистість і викликає імпульсивні, підсвідомі дії.
Окрім типових елементів складу умисного вбивства, цьому злочину притаманні такі особливі компоненти об`єктивної сторони, як час та обстановка, а також специфічний характер умислу - раптовий, афектований. Характерною рисою афектованого наміру є те, що він виникає під безперервним, дедалі зростаючим до критичної межі хвилювання тиском емоцій, й у цьому сенсі він (намір) набуває змушеного характеру. Своєрідно змінюючи свідомість і переломлюючи волю винної особи, стан афекту «спонукає» її розв`язувати проблему і конфліктну ситуацію.
За позицією сторони захисту, вчинення ОСОБА_6 злочину було обумовлено сильним душевним хвилюванням, викликаним протиправною поведінкою ОСОБА_7 , який мав намір пограбувати та вбити ОСОБА_6 .
У ході судового розгляду не було встановлено жодного протизаконного насильства, факту непристойної поведінки потерпілого або такої, що принижує честь і гідність обвинуваченого, тим більше систематичного характеру, зі сторони потерпілого, у правовому значенні цих термінів. На противагу, обвинувачений в судовому засіданні вказав, що не мав конфліктів із ОСОБА_7 , епізодично пам`ятає перебіг подій цього дня.
Отже, у даній справі під час події поведінка потерпілого не мала форм, визначених диспозицією ст. 116 КК України, а відтак і не могла слугувати причиною відповідного емоційного стану обвинуваченого.
Так, суспільна небезпека умисного вбивства визначається насамперед важливістю об`єкта - життя людини, на яке спрямовано злочинне посягання. Разом із цим ступінь суспільної небезпеки конкретного кримінального правопорушення визначається також способом дій, ознаками, що характеризують суб`єктивну сторону вчиненого, властивостями самого суб`єкта.
Ці кримінальні правопорушення зазвичай пов`язані з яскраво вираженими проявами емоційно-психологічних особливостей суб`єкта злочину та супроводжуються складним психологічним процесом, в якому спонукальні, інтелектуальні, вольові, емоційні та інші психологічні ознаки перебувають в тісному взаємозв`язку та взаємообумовленості. Емоції одночасно є формою організації внутрішньої психічної та зовнішньої поведінкової активності суб`єкта. Також емоції можуть опосередковувати спонукальну функцію мотивів, процес утворення мотивів і мотиваційної діяльності, зокрема злочинної. Емоційна стійкість (нестійкість) сприяє ступеню впливу емоцій на здатність суб`єкта усвідомлювати соціально-правове значення власних діянь і керувати ними.
Ретельне дослідження суб`єктивної сторони кримінального правопорушення та психіки винного при вчиненні умисного вбивства має особливе значення для правильної кваліфікації його дій, визначення ступеня суспільної небезпеки діяння й особи, яка його вчинила, а також індивідуалізації покарання. Оскільки вплив емоцій на свідомо-вольову діяльність особи в кожному конкретному випадку є різним, тому його потрібно визначати з огляду на всі обставини вчинення злочину й риси винуватої особи.
Так, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який під час вчинення вбивства значно знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, - сильним душевним хвилюванням, яке раптово виникло, але не само собою, а внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Ці обставини істотно знижують суспільну небезпечність і караність вчиненого діяння, утворюючи привілейований склад умисного вбивства.
Якщо під впливом зазначеної поведінки потерпілого у винного виникають негативні емоції, які призводять до того, що винний раптово частково утрачає контроль над своїми діяннями, оскільки такі емоції суттєво впливають на свідомість (обмежують здатність усвідомлювати значення своїх дій) та поведінку (обмежують здатність керувати своїми діями) і водночас стають визначним мотивом, що породжує прагнення спричинити шкоду потерпілому як реакція на поведінку останнього, і саме в процесі такого сильного душевного хвилювання реалізується умисел на вбивство, то це є підставою для кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №35 від 14.01.2025року встановлено, що ОСОБА_6 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував. 
Висновком судово-психіатричної експертизи №19 від 05.03.2025року встановлено, що на даний час ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості , псевдопсихопатоподібний варіант, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 також хронічним психічним захворюванням не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант, та перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 за своїм станом , не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_6 на момент інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стану, який міг би суттєво вплинути на його свідомість і діяльність. 
За таких обставин у суду наявні підстав ставити під сумнів показання обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно знаходження його у стані сильного душевного хвилювання, оскільки його позиція з цього приводу не знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави вважати, що ситуація, яка передувала вчиненню ОСОБА_6 злочину, не супроводжувалася з боку потерпілого будь-якими неправомірними діями . Крім цього, під час розгляду справи обвинувачений неодноразово ствердив, що жодного конфлікту із потерпілим у нього не було.
Жодним доказом, не доведено суду «поза розумним сумнівом» факт того, що ОСОБА_6 перебував у стані сильного душевного хвилювання викликаний протиправними діями потерпілого або мав конфлікт із ним. Тобто прокурором доведено, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані, як умисне вбивство за ст. 115 ч.1 КК України.
Отже, сукупність оцінених доказів дає підстав для кваліфікації дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а не за ст. 116 КК України - Умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого,
З цих підстав, суд не вбачає підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.
Сукупність досліджених у судовому засіданні доказів є достатньою, належною та допустимою, узгоджується між собою і у своїй єдності доводить винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом. Жоден із доказів не містить істотних суперечностей, які б не могли бути усунуті, а наведена стороною захисту версія події є штучною, внутрішньо суперечливою та спростовується встановленими судом фактичними обставинами.
Мотивування призначення покарання
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, являється військовослужбовцем, за місцем проживання характеризується типово, за місце проходження служби посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставини, які пом`якшують покарання- фактичне визнання вини, а обставина, яка обтяжують покарання – вчинення кримінального правопорушення перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тому вважає, що покарання ОСОБА_6 слід обрати в межах санкцій ч.5 ст.407, ч.1 ст.297, ч.1 ст.115 КК України за якими він обвинувачується. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. 
Враховуючи прийняте судом рішення про засудження ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, яке слід відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку суду, а також продовження існування ризиків на підставі яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, такий запобіжний захід останньому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Рішення щодо речових доказів у справі підлягає вирішенню у відповідності зі ст.100 КПК України.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави витрати за проведення експертиз.
Арешт у кримінальному провадження, накладений слідчим суддею підлягає скасуванню.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст. 100, ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.1 ст.297 та ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання:
- ч.1 ст.297 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 5 ст. 407КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного затримання з 07.12.2024року.
До набрання вироком законної сили раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.
Арешт, який накладений на майно, згідно із ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 09.12.2024 - скасувати.
Речові докази у справі:
футболку із написом «Adidas», сірі спортивні штани та берци – знищити;
серветки синього кольору із слідами РБК, два змиви з коридору, металевий ніж довжиною 32см із слідами РБК, зіскоб із стіни кімнати із слідами РБК, вирізку із ковра кімнати із слідами РБК, змив РБК із металевої батареї, металевий ніж сірого кольору довжиною 23см із слідами РБК; ніж з руків`ям синього кольору довжиною 22,5см., змив РБК з ванни; змив РБК з умивальника кухні - знищити;
бавовняну кофту світло-сірого кольору із чорними вставками із плямами РБК, футболку сірого кольору із плямами РБК, спортивні штани синього кольору , штани бавовняні чорного кольору, труси синього кольору, шкарпетки чорного кольору вилучені при огляді трупа- знищити;
два ключі від вхідних дверей квартир АДРЕСА_5 та мобільний телефон марки Самсунг ІМЕІ 1 НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 НОМЕР_8 повернути власнику;
зразок крові ОСОБА_7 на марлі – знищити;
цифровий носій інформації 1 диск CD-R на якому міститься в електронному вигляді аудіо запис телефонних повідомлень на лінію «102» залишити при матеріалах кримінального провадження;
цифровий носій інформації 1 диск CD-R на якому міститься в електронному вигляді аудіо запис телефонних повідомлень на лінію «103» залишити при матеріалах кримінального провадження;
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 7163,10гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1