Компаніївський районний суд Кіровоградської області 
Справа № 391/806/25 
Провадження № 2/391/40/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2026р.	селище Компаніївка	

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Капиш В.М.,
секретар судового засідання Говорова К.О.,
за участі представника позивача - адвоката Кондрашової І.Ю.
розглянувши у відкритому засіданні в селищі Компаніївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Компаніївської територіальної громади в особі Компаніївської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Компаніївська державна нотаріальна контора - державний нотаріус Узлова – Айзіме Світлана Юріївна про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою і просить визнання за ним право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння — житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, - розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок (літера А), загальною площею 49,71 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м.; веранду (літера а); сарай (літера Б); вбиральню (літера В); огорожу (N 1); ворота (N 2); хвіртку (N 3).
Позов обґрунтовує тим, що він є онуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Компаніївці Компаніївського району Кіровоградської області. На підставі заповіту бабусі ОСОБА_2 він є єдиним спадкоємцем усього її майна та майнових прав, які їй належать на день смерті. Компаніївською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області після смерті бабусі, на підставі його заяви про прийняття спадщини була заведена спадкова справа за № 310 та 21 листопада 2001 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай). 
Також зазначає, що за життя його бабуся збудувала житловий будинок та сарай, розташований у АДРЕСА_2 . Пізніше нумерація будинків на вулиці змінилася, на даний час будинок має АДРЕСА_1 . Технічна інвентаризація домоволодіння по АДРЕСА_2 , була проведена 25.06.1966 року та 09.12.1986 року Кіровоградським бюро технічної інвентаризації була здійснена на підставі чинних на той час нормативно правових актів, зокрема "Инструкции о порядке проведения технической инвентаризации жилищного фонда", затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.85 № 380.
Однак за життя бабуся ОСОБА_2 не провела реєстрацію права власності на своє домоволодіння. Вважає, що цей будинок з господарськими спорудами, який мала його бабуся на час смерті, та яким він користується особисто, входить до спадкової маси. 
Позивач звернувся до Компаніївської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок. 02 жовтня 2025 року ним було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус Компаніївської державної нотаріальної контори, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок та неможливість встановлення факту належності цього майна спадкодавцю. Він вважає, що, оскільки право на нерухоме майно, збудоване до 1992 року, не потребувало введення в експлуатацію та не передбачало обов`язкової реєстрації права власності, його бабуся ОСОБА_2 набула на нього право власності відповідно до чинного законодавства, тому він має право на нього, як єдиний її спадкоємець.
14.10.2025 ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі призначено розгляд в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року витребовано у Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області доказів.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2026 року витребувано у Компаніївської нотаріальної контори докази.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2026 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2026 року витребовано у Компаніївської селищної ради докази.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та за наявними в матеріалах справи документами.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, завідувачем подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права.
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.04.2001 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 106).
Відповідно до заповіту посвідченого державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори 26.01.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 128 ОСОБА_2 все своє майно заповідала ОСОБА_1 (а.с. 119).
Відповідно до заяви від 10.10.2001 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 (а.с. 105).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори 23.11.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1263, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та успадкував право на земельні частку (пай) (а.с. 17).
Як вбачається з свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 25.08.1949 року та серії НОМЕР_3 від 29.03.1969 року ОСОБА_2 є бабусею ОСОБА_1 (а.с. 107, 113).
Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 05.09.2025 та Короткої технічної характеристики об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації станом на 01.01.2013 року за адресою АДРЕСА_1 знаходиться: житловий будинок житловий будинок (літера А), загальною площею 49,71 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м.; веранду (літера а); сарай (літера Б); вбиральню (літера В); огорожу (N 1); ворота (N 2); хвіртку (N 3)
Реєстрація права власності не проводилась (а.с. 21-22).
Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.10.2025 відсутні відомості щодо права власності за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 23)
Відповідно до постанови Компаніївської державної нотаріальної контори від 02.10.2025, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорта станом на 25.06.1966 року ОСОБА_2 було побудовано в АДРЕСА_2 : житловий будинок (літера А), сарай (літера Б), сарай (літера В) (а.с. 18-20).
Відповідно до інвентарної справи № 458, вбачається, що ОСОБА_3 здійснювала будівництво житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 змінилась на АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу відділу житлово – комунального господарства, містобудування, архітектури № 07-09/10 від 13.05.2026 підтверджено адресу об`єкта нерухомого майна (житловий будинок), відповідно до технічного паспорта від 25.06.1966: АДРЕСА_1 . (а.с. 155).
Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Вищевказані обставини змусили ОСОБА_1 звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, адже інші способи набути право власності на спадкове майно у останнього відсутні.
Як вбачається з матеріалів справи технічна інвентаризація домоволодіння по АДРЕСА_1 , була проведена 25.06.1966 року та 09.12.1986 року Кіровоградським бюро технічної інвентаризації була здійснена на підставі чинних на той час нормативно правових актів, зокрема "Инструкции о порядке проведения технической инвентаризации жилищного фонда", затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.85 № 380.
Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась.
Будівництво Домоволодіння не суперечить та не суперечило суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, а також санітарні та екологічні норми і правила та правила пожежної безпеки.
Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за № 547/26992 (далі Порядок) прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.
Таким чином, ОСОБА_1 не має можливості оформити право власності на нерухоме майно шляхом звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю, так як дане майно було побудоване до 5 серпня 1992 року. 
Крім того, пунктом 3.1. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001р., де зазначено, що не належать до самочинного будівництва, у тому числі, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.
Отже, на момент закінчення будівництва вищевказаного будинку, чинне на момент будівництва законодавство не вимагало прийняття в експлуатацію даної категорії об`єктів нерухомого майна.
Більш того, відповідно до положень постанови Ради Міністрів Української РСР «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів" від 12 березня 1981 р. N 125, вищевказаний будинок не відносився до об`єктів нерухомого майна, які підлягали прийманню в експлуатацію у встановленому законом порядку.
Так, відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року №91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Окрім того, у відповідності до п. 3.2 листа ВССУРЦКС «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно). За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які Спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
З вищевикладеного вбачається, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 побудований у відповідності до норм чинного законодавства України, які діяли на момент закінчення будівництва, однак через відсутність на нього правовстановлюючих документів право власності на вказану нерухомість не може бути зареєстровано за ОСОБА_2 .
Також, обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998р. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998р. №121. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, необхідно вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до прикінцевих та перехідних поожень Цивільного кодексу України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.
Спірні правовідносини в частині позовних вимог про визнання особи такою, що прийняла спадщину регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції 1963 року, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 була відкрита до 01.01.2004 року, тому необхідно застосовувати Закон, який був чинний на момент відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею ст. 525 ЦК УРСР також передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Зміст частини 1 статті 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк після смерті баби ОСОБА_2 шляхом подачі заяви до Компаніївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього стаття 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки позивач є особою, який має право на спадкування за заповітом та прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті баби, однак позбавлений можливості оформити своє право на спадкове майно інакше ніж у судовому порядку, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, у порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню.
На підставі викладеного за ОСОБА_1 слід визнати право власності на домоволодіння — житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, - розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок (літера А), загальною площею 49,71 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м.; веранду (літера а); сарай (літера Б); вбиральню (літера В); огорожу (N 1); ворота (N 2); хвіртку (N 3), після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, позивач у позовній заяві просив судові витрати не розподіляти між сторонами та покласти на нього. Враховуючи позицію позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 12, 13, 83, 89, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння — житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, - розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок (літера А), загальною площею 49,71 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м.; веранду (літера а); сарай (літера Б); вбиральню (літера В); огорожу (N 1); ворота (N 2); хвіртку (N 3).
Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. віднести за рахунок позивача.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 03.06.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Відповідач: Компаніївська територіальна громада в особі Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, адреса місця знаходження: вул. Паркова, 4, селище Компаніївка Кропивницького району Кіровоградської області, індекс 28400, код ЄДРПОУ 04364911.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Компаніївська державна нотаріальна контора адреса місця знаходження: вул. Вишнева, 21, селище Компаніївка Кропивницького району Кіровоградської області, індекс 28400, код ЄДРПОУ 02884701

Суддя          В.М. Капиш