Справа № 444/236/26
Провадження № 2/444/905/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
29 травня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Оприск З. Л.
секретар судового засідання Будзан Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна, 

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна.
22 січня 2026 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.
Позивач в позовній заяві мотивує свої вимоги наступним. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.11.2023 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 24.01.2014. За час перебування у шлюбі сторони набули у власність майно, серед якого земельна ділянка із кадастровим номером 4622787200:21:000:0103, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», а також земельна ділянка із кадастровим номером 4622787200:21:000:0090, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення». Вказані земельні ділянки розташовані на території Зіболківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області та набуті у власність ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 19.09.2018. Тобто, зазначене майно було набуте у власність ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі. Просив визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки із кадастровим номером 4622787200:21:000:0103, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», яка розташована на території Зіболківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області; Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки із кадастровим номером 4622787200:21:000:0090, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», яка розташована на території Зіболківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області.
Відповідач не подала відзив на позов. 
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення такого, про причини неявки суд не повідомив, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки суд не повідомила.
Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У судовому засіданні було досліджено всі наявні в матеріалах справи письмові докази. 
З копії рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14.01.2025 року вбачається, що судом вирішено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей – задовольнити; Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дунаївці Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 27 листопада 2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.11.2023 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 17.06.2010 року, що підтверджується копією даного рішення. 
Відповідачу належить земельна ділянка із кадастровим номером 4622787200:21:000:0103, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», а також земельна ділянка із кадастровим номером 4622787200:21:000:0090, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення». Вказані земельні ділянки розташовані на території Зіболківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області та набуті у власність ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 19.09.2018. Вказані обставини підтверджуються інформаційними довідками від 02.01.2026 року № 5005647616207-17893673471 та № 5005647616207-17893673470, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9902412502026 від 14.01.2026 року та № НВ-9902410872026 від 14.01.2026 року.
Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
До спірних правовідносин між сторонами підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (ЦК України), Сімейного кодексу України (СК України).
Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України  здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що шлюб між сторонами був укладений 17.06.2010 року та розірваний за рішенням суду 06.11.2023 року. 
Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 60 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. 
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі 
індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.
Визначивши обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, яке підлягає поділу, і час його придбання, з`ясувавши джерела придбання цього майна, суд прийшов до наступного висновку. 
Відповідачу належить земельна ділянка із кадастровим номером 4622787200:21:000:0103 та земельна ділянка із кадастровим номером 4622787200:21:000:0090. Вказані земельні ділянки набуті у власність ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 19.09.2018 року, тобто за час шлюбу.
Достатніх належних та допустимих доказів того, що вказане майно набуте відповідачем за кошти, які належали їй особисто, суду не надано.
Відтак, відповідно до закону дані земельні ділянки вважають такими, що належать дружині та чоловікові (позивачу та відповідачу) на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За таких обставин, враховуючи рівність часток дружини та чоловіка в майні, позовні вимоги потрібно задовольнити повністю.
Також згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову.
Керуючись ст. 368 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 69 СК України, ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд 

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки із кадастровим номером 4622787200:21:000:0103, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», яка розташована на території Зіболківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки із кадастровим номером 4622787200:21:000:0090, площею 0,1 га, із цільовим призначенням «землі сільськогосподарського призначення», яка розташована на території Зіболківської сільської ради (за межами населеного пункту) Жовківського району Львівської області. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1064,96 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий        Оприск  З. Л.