Справа № 467/505/26
Провадження № 1-в/467/101/26

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
засудженого ОСОБА_4 
(в режимі відеоконференції)
представника установи виконання покарань ОСОБА_5 
(в режимі відео конференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого 
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженого 
вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.06.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням положень ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць

в с т а н о в и в :

13.04.2026 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. ОСОБА_4 просив звільнити його умовно-достроково від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, зазначив, що за період відбування покарання працює та характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, залучається до робіт з благоустрою установи, до роботи ставиться відповідально і добросовісно, має заохочення, вину у вчиненому злочині визнає повністю, розкаюється, вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою заяву підтримав, просив звільнити його умовно-достроково від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі. Пояснив, що виправився, провину свою усвідомив та в подальшому наркотичних речовин не вживатиме. Зазначив, що комісією установи дійсно було йому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, оскільки на той час він мав тільки одне заохочення, тепер має вже друге заохочення тому звернувся до суду. Порушення дисципліни, яке мало місце у лютому 2026 року пояснив тим, що він не вийшов один день на роботу, так як хотів звернутись до лікаря, а інші засуджені почувши таке теж почали відмовлятись виходити на роботу. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, та з ним тільки було проведено бесіду. 
Представник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» заяву засудженого ОСОБА_4 підтримав, просив звільнити його умовно-достроково від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі. Зазначив, що ОСОБА_4 характеризується за час відбування покарання виключно позитивно, працює, залучається до робіт з благоустрою установи. Засуджений дійсно допустив порушення дисципліни, однак з ним було проведено роботу та він зробив належні висновки. З огляду на особу порушника, до дисциплінарної відповідальності він не притягувався та з ним було проведено бесіду. На даний час довів своє виправлення. 
Прокурор проти задоволення заяви заперечував, зазначив про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки процес виправлення засудженого є нестабільним та його звільнення є передчасним. 
Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового провадження, суд зробив наступний висновок.
ОСОБА_4 засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.06.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням положень ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено обчислювати з моменту фактичного затримання. Вирок набрав законної сили 04.08.2025 року та згідно протоколу затримання ОСОБА_4 був затриманий в порядку виконання вироку26.08.2025 року.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин.
Кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_4 відбуває покарання, передбачені ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 309 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином відповідно. 
Станом на день розгляду заяви ОСОБА_4 відбув 7 місяців 30 днів покарання, тобто більше половини строку покарання, призначеного судом, що створює передумови для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно - дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до п.п. 2, 17 постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.
Рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого належить до дискреційних повноважень суду та вирішується індивідуально у кожному конкретному випадку, у зв`язку із чим, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
З наданих на запит суду матеріалів та особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)». 
Згідно характеристики від 16.04.2026 року ОСОБА_4 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті й порядку. Ставлення до вчиненого злочину зі слів засудженого характеризується визнанням вини та усвідомленням наслідків скоєного. Соціальні зв`язки підтримуються шляхом отримання посилок та телефонних розмов з рідними. Бере участь у програмах/заходах, не допускає порушень. До майна установи ставиться відповідально. Не перебуває на профілактичному обліку. Працевлаштований по виготовленню МПП, залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов та допоміжних робіт. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як середні. 
Ступінь виправлення засудженого оцінено у 88 балів за необхідних 65 балів та більше для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення).
Згідно довідки №6/420 від 16.04.2026 року ОСОБА_4 з жовтня 202 року постійно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії.
Згідно довідки №6/421 від 16.04.2026 року ОСОБА_4 з працевлаштований на дільниці по виготовленню малопомітної перешкоди плутанки сітки згідно договору №232 від 01.12.2025 року та №17 від 05.01.2026 року.
ОСОБА_4 має два заохочення: 09.01.2026 року та 09.04.2026 року за підсумками роботи у відповідному кварталі року. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. 
Водночас, з матеріалів особової справи ОСОБА_4 встановлено, що 18.02.2026 року засудженим допущено порушення розділу 2, п.3,4 ПВР УВП, яке полягало у тому, що ОСОБА_4 не виконав законних вимог представників адміністрації, відмовився від чергування згідно затвердженого графіку двохгодинних робіт з благоустрою колонії, підбурював інших засуджених до невиконання робіт, виражав невдоволення режимом утримання, виражався брутальною лайкою, на зауваження належним чином не реагував.
Відповідно до витягу з протоколу №17 від 26.02.2026 року ОСОБА_4 пояснював, що знав про протиправність дій, але свідомо допустив порушення. Враховуючи особистість засудженого, характер вчиненого порушення, щире каяття засудженого, комісією ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» вирішено застосувати до ОСОБА_4 профілактичну бесіду.
При цьому пояснення ОСОБА_4 щодо звернення того дня до медичної частини, матеріалами особової справи не підтверджені. Під час розгляду комісією установи питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності згідно протоколу №17 від 26.02.2026 року ОСОБА_4 таких пояснень не надавав. 
Враховуючи викладене, позитивну характеристику засудженого, його залучення до праці, наявність заохочень суд зробив висновок, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, проте процес позитивних змін у його особистості є нестабільним. Зафіксоване працівниками установи виконання покарань порушення дисципліни ОСОБА_4 лише за два місяці до розгляду цього клопотання хоча й не мало наслідком притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, проте вказує на те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не завжди є сумлінними. Крім того, слід врахувати, що ОСОБА_4 був звільнений судом від покарання за попереднім вироком з випробуванням, проте не виправдав довіри і під час іспитового строку знову вчинив кримінальне правопорушення. Тож, суд вважає передчасним твердження засудженого, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. 
Отже, оскількиумовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, повно та всебічно вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, суд зробив висновок, що для досягнення мети призначеного покарання умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 на даному етапі відбування покарання є недоцільним.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.04.2026 року об 11-55 год.

Суддя ОСОБА_1