Номер провадження: 33/813/464/26
Номер справи місцевого суду: 521/16250/25 
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Дімова А.П. на постанову Хаджибейського районного суду Одеської області від 23.09.2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 605,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 23.08.2025 року, о 22 год. 35 хв. в м.Одесі, по вул.Центральний аеропорт, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою місцевого суду захисник Дімов А.П. подав апеляційну скаргу разом з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник вказує, що копію судового рішення він тримав в приміщенні суду 13.01.2026 року.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги захисник мотивує тим, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог КУпАП. На відеозаписі не зафіксовано факт пропозиції поліцейськими водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а водія не було направлено для проходження огляду до закладу охорони здоров`я.
Захисник вказує, що поліцейські також не дотримались визначеного законом порядку проведення огляду, а саме зафіксували відмову від проходження огляду не залучивши свідків, що свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, тому відсутні підстави для притягнення водія до адміністративної відповідальності.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 24.02.2026 року, ОСОБА_1 та його захисник Дімов А.П. не з`явились. При цьому, захисник надіслав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи.
У судове засідання, призначене на 03.03.2026 року, ОСОБА_1 та його захисник повторно не з`явились. Захисник повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні, яке відбулось 12.03.2026 року захисник Дімов А.П. повідомив суд про те, що він розірвав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дати, з метою забезпечення йому можливості укласти договір з іншим захисником. 
Судове засідання призначене на 17.03.2026 року не відбулось в зв`язку з тим, що напередодні судового засідання новий захисник ОСОБА_1 – адвокат Бунін О.І. звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій просив надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи.
В наступне судове засідання, призначене на 31.03.2026 року, ОСОБА_1 та його захисник не з`явились. Захисник подав заяву про відкладення розгляду справи та просив проводити наступне судове засідання в режимі відеоконференції з використанням ВКЗ.
Наступне судове засідання, призначене на 14.04.2026 року, не відбулось в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи.
У судове засідання, призначене на 23.04.2026 року, ОСОБА_1 та захисник Бунін О.І. також не з`явились, не повідомили про причини своєї неявки, не звертались до суду із заявами або клопотаннями про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведені обставини слід констатувати, що апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 та його захисників на доступ до суду, проте останні неодноразово, звертаючись з чисельними клопотання про відкладення розгляду справи, не з`явившись до суду за викликом у чергове судове засідання, свідомо та власної волі, позбавили себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема надати пояснення щодо фактичних обставин справи безпосередньо в суді.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення розгляду справи в розумні строки, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. 
При цьому, апеляційний суд враховує, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Із матеріалів судової справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснений за відсутності ОСОБА_1 .
На виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП, копія постанови надсилалась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, проте матеріали справи не місять відомостей про те, коли саме постанова була ним отримана.
Первинна апеляційна скарга захисника Дімова А.П. була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2025 року з підстав того, що всупереч вимогам ч.2 ст.271 КУпАП, до скарги не було долучено копію витягу з договору про надання правової допомоги.
Після отримання копії вказаної постанови апеляційного суду, захисник Дімов А.П. повторно подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення права ОСОБА_1 та його захисника на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог ст.245, 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №432368, з якого вбачається, що 23.08.2025 року, о 22 год. 35 хв. в м.Одесі, по вул.Центральний аеропорт, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI Q5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Вказаний протокол власноруч підписаний ОСОБА_1 , що не заперечується стороною захисту. 
При цьому, в графі №14 «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі не зазначив, чим фактично погодився з викладеними в протоколі обставинами.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 . 
До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не притягувався.
Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП - «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з метою виявлення стану сп`яніння.
На місці зупинки працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів.
Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився.
З метою перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, судом досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні протоколу.
На відеозаписі зафіксовано, як на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_2 відмовився.
При цьому, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження медичного огляду і про те, що в такому випадку відносно неї буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, саме за фактом відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем та під час спілкування з поліцейськими повідомив, що випив дві пляшки пива. 
Із відеозапису вбачається, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало те, що останній рухався в темний час доби з вимкненимиближнім світлом фар, що є порушенням Правил дорожнього руху водієм (п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не були залучені свідки, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.
Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки поліцейські під час фіксації правопорушення застосовували технічні засоби, залучення у даному випадку свідків не вимагалось законом та не було обов`язковим.
Апеляційний суд визнає докази, які були дослідженні під час розгляду справи достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 ,, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, та допустимими, оскільки вони отримані в законний спосіб, а також належними, оскільки вони стосуються подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.08.2025 року. 
Відеозапис фіксації події та складення протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Таким чином, зібрані у справі докази в своїй сукупності повністю та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Проте ОСОБА_1 та його захисник неодноразово не з`явившись у судові засідання апеляційного суду, не скористались своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів про відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника Дімова А.П. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Поновити захиснику Дімову А.П. строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23.09.2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Дімова А.П. – залишити без задоволення. 
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23.09.2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський