"27" квітня 2026 р. Справа № 363/2074/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Чіркова Г.Є., при секретарі Лещенко І.А., за участі захисника Артем`євої Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
16 березня 2026 року близько 22 год. 30 хв., по вул. Міжріччя в с. Хотянівка Вишгородського району, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (1,91‰), чим порушила вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник Коржинської Т.О. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі. Зазначила, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а викладені в протоколі обставини є суперечливими та ґрунтуються на припущеннях. Крім того, працівниками поліції порушено вимоги щодо порядку зупинки транспортного засобу, зокрема не повідомлено ОСОБА_1 законних підстав такої зупинки.
Також співробітником поліції не встановлено у ОСОБА_1 об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння, що виключає наявність законних підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. До того ж, сам огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням правил використання спеціального технічного засобу (мундштука). Як вбачається з відеозапису, поліцейський надав ОСОБА_1 самостійно розпакувати мундштук, після чого вона тримала його голими руками. Надалі цей же мундштук також брав поліцейський. При цьому, на руках як поліцейського, так і ОСОБА_1 могли бути залишки спирту від засобів гігієни або від оточуючих алкогольних напоїв, зважаючи що ОСОБА_1 незадовго до того була в приміщенні з алкогольними напоями, які і могли бути виявлені газоаналізатором.
Крім того, наданий відеозапис є неповним, містить часові розриви та не підтверджує обставини, викладені у протоколі, що унеможливлює встановлення повної та об`єктивної картини подій.
В зв`язку з цим вважає, що провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник Коржинської Т.О. в суді просила провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з підстав викладених у клопотанні про закриття провадження. 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не прибула, пояснень не надавала.
Заслухавши захисника, дослідивши її матеріали, суд дійшов таких висновків.
Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, зазначені в протоколі обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №616819 від 16 березня 2026 року та його копією, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту на приладі «Drager 6820» від 16 березня 2026 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до Вишгородської ЦРЛ від 16 березня 2026 року, посвідченням водія ОСОБА_1 , витягом з ІПНП та даними відеозапису. 
Відповідно до п. 2.9.а. ПДР України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Згідно п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі – Інструкція), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Отже, з наведеного слідує, що здійснення обов`язкової відеофіксації всієї події правопорушення – руху транспортного засобу, його зупинки, оформлення матеріалів, тощо, чинним законодавством не передбачено.
При цьому, жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.
Суд встановлює обставини справи на підставі сукупності та взаємозв`язку усіх наявних доказів, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та є допустимими.

З долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що 16 березня 2026 року близько 22 год. 30 хв., після зупинки транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , співробітником поліції у водія виявлено явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення), в зв`язку з чим останній запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
За результатами проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Drager 6820» встановлено наявність алкоголю в організмі ОСОБА_1 у розмірі 1,91‰.
При цьому, під час проведення огляду ОСОБА_1 факту вживання алкогольних напоїв не заперечувала, зазначаючи лише про їх незначну кількість, що на об`єктивність і достовірність результату огляду на стан алкогольного сп`яніння вплинути не може. 
Крім того, будь-яких зауважень щодо порядку проведення огляду чи його результатів ОСОБА_1 не висловлювала. Її усні заперечення стосувалися виключно кількості вжитого алкоголю, що спростовувалося власне результатами самого огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В подальшому, ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, що зафіксовано під відеофіксацію.
З відеозапису також убачається, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу після роз`яснення права проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, на проведені такого медичного огляду не наполягала, а навпаки заперечувала та, поспішаючи, квапила поліцейських із скорішим завершенням здійснення процедури оформлення матеріалів.
При цьому пояснювала, що здійснювала рух автомобілем та їхала зі святкування дитячого дня народження, коли в керованому нею транспортному засобі знаходилися діти.
З огляду на викладене, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 співробітником поліції не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, суд відкидає, які спростовуються даними відеозапису та матеріалами справи.
Доводи сторони захисту про порушення працівниками поліції правил використання мундштука до алкотестеру «Drager 6820», що вплинуло на результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд вважає необґрунтованими, оскільки з досліджених матеріалів справи не вбачається таких істотних порушень порядку його розпакування чи використання, які могли б реально вплинути на достовірність результатів огляду.
При цьому, суд враховує, що визначальним для отримання результату такого огляду є склад видихуваного особою повітря, яке аналізується спеціальним технічним засобом, тоді як сам по собі факт торкання до мундштука пальцями, за відсутності інших порушень, на об`єктивність та точність результату, з урахуванням конкретних обставин справи, вплинути не може.
З самого відеозапису висновуються наявні ознаки алкогольного сп`яніння в характерній поведінці водія ОСОБА_1 та порушенні мовлення.
За таких обставин підстав для визнання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння недопустимим та недостовірним доказом суд не вбачає, коли будь-яких істотних порушень порядку його проведення не встановлено. 
В зв`язку з цим, суд позбавлений можливості дійти висновку про відсутність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння на момент керування транспортним засобом.
Що стосується доводів адвоката про відсутність на відеозаписі факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 16 березня 2026 року та неповідомлення останній про причини її зупинки, то суд їх відхиляє, оскільки чинне законодавство України та вказані вище норми закону не містять імперативного обов`язку здобуття відеодоказів всіх без винятку етапів дій поліцейського по припиненню правопорушення та притягненню особи до відповідальності за його вчинення.
При цьому, суд зазначає, що сам лише факт відсутності на відеозаписі моменту зупинки транспортного засобу поліцейськими про недоведення керування ОСОБА_1  автомобілем за викладених у протоколі обставин свідчити не може.
Також на відеозаписі зафіксовано, як співробітник поліції під час оформлення матеріалів сформулював, що причиною зупинки транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_1 стало здійснення повороту з порушенням вимог ПДР України.
Крім того, суд звертає увагу на те, що будь-яких ґрунтовних застережень при складані протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також на відеозаписі під час надання пояснень працівникам поліції та під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не зазначила.
Відтак, оцінюючи докази в сукупністю та взаємозв`язку, у суду не залишається сумнівів, що ОСОБА_1 керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Суд звертає увагу, що доказами згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, коли відеозапис є одним із доказів.
Частиною 2 ст. 256 КУпАП передбачено обов`язкове долучення до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів відеозаписів, зібраних поліцейським за допомогою технічних засобів під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння.
Такі матеріали в справі наявні, до протоколу долучені, які є достатніми в сукупності з іншими доказами для висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.9.а ПДР України за обставин, викладених у протоколі, що сумнівів у суду не викликає.
При цьому, всі суттєві процесуальні дії по оформленню матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які мають істотне значення для правильного вирішення справи відображено повністю і безперервно, які сумнівів у суду не викликають та дозволяють повно, всебічно, об`єктивно і достовірно встановити всі дійсні обставини події.
Отже, сама тільки перерва у відеозаписі (з 22 год. 57 хв. по 23 год 45 хв. під час оформлення протоколу), не свідчить про недопустимість доказів, з урахуванням конкретних обставин цієї справи та в сукупності з її матеріалами не вказує на будь-які істотні порушення прав ОСОБА_3 та жодним чином не доводить недостовірність проведених співробітниками поліції процесуальних дій з приводу встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, коли зміст відеозапису в сукупності з іншими матеріалами сумнівів у суду не викликає. 
Суд звертає увагу на те, що досліджений судом відеозапис в частині огляду водія на стан сп`яніння є безперервним, підтверджує зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини, узгоджується із сукупністю інших досліджених доказів по справі та ґрунтується на вимогах Закону.
Зі справи ніщо не вказує на те, що долучений до справи відеозапис, зібрано з істотним порушенням прав, свобод та інтересів інших осіб.
Підстав вважати цей доказ неналежним, недопустимим і недостовірним у суду немає, будь-які відомості та ознаки недостовірності долученого до протоколу відеозапису в справі відсутні.
При цьому, всі обставини події детально і послідовно зафіксовано на відеозаписі, які сумнівів у суду не викликають, коли будь-яких доводів та доказів на спростування обставин викладених у протоколі, ОСОБА_1 суду не надано.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17, зазначено, що вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з?ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливості їх ефективного використання.
Невідповідність тим чи іншим вимогам закону не в будь-якому випадку нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, а лише в разі, якщо вона (невідповідність) призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.
Метою встановлення та дотримання процесуального порядку є насамперед унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів та забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.
Тому при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення прямо та істотно порушують права і свободи людини чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.
Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.
Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Згідно принципу автономного тлумачення та установленої практики ЄСПЛ поняття «кримінальне обвинувачення» має для суду автономний зміст і не залежить від його розуміння законодавства держав – учасниць Конвенції і може означати «звинувачення у вчиненні правопорушення».
Беручи до уваги викладене, з огляду на принципи правової визначеності та автономного тлумачення Конвенції судовий розгляд у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а тому при вирішення справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у згаданій вище справі.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами, а тому в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, є необхідним застосування стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Отже, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 33, 130, 283, 284, 285 КУпАП,
п о с т а н о в и в: 
визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави. 
Повний текст постанови складено 29 квітня 2026 року.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Суддя