УХВАЛА

13 травня 2026 року 
м. Київ
справа №420/41807/25
адміністративне провадження №К/990/18153/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Желєзного І.В.,  Білак М.В., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Інформаційні судові системи» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного підприємства «Інформаційні судові системи», в якій просила:
- визнати неправомірними дії Державного підприємства "Інформаційні судові системи" щодо відбору кандидата на призначення арбітражного керуючого в Господарському суді Донецької області у справі № 5/160б, протокол від 07.11.2025 про призначення її як арбітражного керуючого та скасувати відбір на призначення арбітражного керуючого у зазначеній справі про банкрутство;
- визнати неправомірними дії Державного підприємства "Інформаційні судові системи" щодо відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого в усіх справах про банкрутство, в яких проведено автоматизований розподіл в період, протягом якого у неї, як арбітражного керуючого, в Автоматизованій системі була зазначена кількість справ - 1 та скасувати відбір на призначення арбітражних керуючих у цих справах про банкрутство;
- зобов`язати Державне підприємство "Інформаційні судові системи" здійснити повторне автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого в усіх справах про банкрутство в період, протягом якого у неї, як арбітражного керуючого, в Автоматизованій системі була зазначена кількість справ - 1, з дотриманням принципів черговості, рівної кількості справ про банкрутство, з урахуванням навантаження кожного арбітражного керуючого.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Інформаційні судові системи» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії закрито.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року залишено без змін.
22 квітня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у цій справі. 
Положенням частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору, проте позивачем до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору.
В касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
В цьому клопотанні позивач посилається на статтю 8 Закону України «Про судовий збір» та зазначає, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Скаржник зазначає, що вона є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність на загальній формі оподаткування, проте дохід позивача як само зайнятої особи за 2025 рік складає 0 грн. На підтвердження вказаного позивачем надано податкову декларацію про майновий стан і доходи.
Верховний Суд відхиляє поданий документ, оскільки декларація про майновий стан і доходи не є документом, з якого можливо встановити всю суму доходу скаржника за попередній календарний рік. 
Разом з цим позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2025 року по грудень 2025 року, за якими сума нарахованого доходу становить 69333,05 грн, з них 38 000 грн - соціальні виплати; 27 368,74 грн - дохід, виплачений самозайнятій особі; 3964,31 грн - аліменти.
Скаржник вказує, що відповідно до п. 165.1.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги, компенсацій, вартість соціальних послуг та реабілітаційної допомоги (включаючи грошові компенсації особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю при реалізації індивідуальних програм реабілітації осіб з інвалідністю, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Перевіривши викладені доводи, колегія суддів зазначає, що за приписами частини першої статті 133 КАС України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Враховуючи викладене, оскільки скаржник за подання касаційної скарги повинна сплатити судовий збір в сумі 2662,40 грн, що перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу 1368,44 грн (27 368,74 грн від 5%), проте враховуючи отримання позивачем інших соціальних виплат, Суд дійшов висновку про наявність підстав лише для відстрочення сплати судового збору на 2 місяці, а тому клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції після перегляду її судом апеляційної інстанції про закриття провадження у справі. 
Відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі після перегляду її судом апеляційної інстанції, може бути оскаржена в суді касаційної інстанції. 
За правилами абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Постановляючи ухвалу суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, суд виходив з того, що звернення позивача до адміністративного суду із цим позовом викликано процесуальними діями Господарського суду Донецької області під час розгляду конкретних господарських справ, а законність таких процесуальних дій не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Той факт, що Державне підприємство "Інформаційні судові системи" в силу своїх функціональних задач здійснює адміністрування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка використовується при визначенні судом кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у конкретній господарській справі про банкрутство, не наділяє це підприємство владними-управлінськими функціями. Фактично позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом підміняє предмет спору, надаючи йому вигляд адміністративного, тоді як у дійсності це є спір про незаконне втручання до автоматизованої системи розподілу. Оскільки розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення немає.
Отже, врахувавши викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, застосував пункт 1 частини першої статті 238 КАС України.
Водночас заявник касаційної скарги не погоджується з такими мотивами та зазначає, що у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації обов`язків суб`єкта владних повноважень - Державного підприємства "Інформаційні судові системи" щодо проведення належного відбору кандидатів на призначення арбітражних керуючих. Такі дії відповідача породжують для позивача певні права та обов`язки, а точніше порушують права та інтереси позивача безпосередньо, так як позивач є арбітражним керуючим та учасником системи автоматизованого відбору арбітражних керуючих у господарських судах України.
Отже, підставою відкриття касаційного провадження є правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, правильності застосування положень пункту 1 частини першої статті 238 КАС України щодо підстав закриття провадження у цій справі.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 329, 334 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги Євгеніївни на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Інформаційні судові системи» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Відстрочити ОСОБА_1 на 2 місяці сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у цій справі.
3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у цій справі.
4. Витребувати справу № 420/41807/25 із Одеського окружного адміністративного суду.
5. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет", а у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку.
6. Іншим учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати через підсистему "Електронний суд" у вигляді електронних документів до їхніх електронних кабінетів, якщо ці учасники внесені до цієї автоматизованої системи. В іншому випадку, документи надсилаються цим учасникам засобами поштового зв`язку.
7. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: С.А. Уханенко
Судді: М.В. Білак
І.В. Желєзний