УХВАЛА

02 липня 2026 року
м. Київ 

справа № 133/3907/21
провадження № 51-5648 ск 24
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року і
встановила:
27 січня 2025 року засуджений  ОСОБА_4 вперше звернувся із касаційною скаргою, яку ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та скаржнику був встановлений строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Також було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута скаржнику. 
Вказану ухвалу засуджений отримав 12 лютого 2025 року, що вбачається з наявної в матеріалах провадження за його касаційною скаргою розписки, надісланої установою, в якій він відбуває покарання. Проте на її виконання повторних скарг від останнього не надходило, тому ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2025 року його касаційну скаргу було повернуто на підставі ч. 3 ст. 429 КПК України.
29 червня 2026 року до Суду вдруге надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він порушив питання про перегляд зазначених судових рішень. Також заявив клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції. Як на поважні причини пропуску такого строку посилається на невчасне отримання ним рішення суду апеляційної інстанції, а саме лише 15 листопада 2024 року.
Дослідивши матеріали касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також Суд звертає увагу, що у рішенні «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, рішення від 3 квітня 2008 року) Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Наведені засудженим у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважними з огляду на таке.
При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. 
Тому вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Як зазначає у своєму клопотанні засуджений, він отримав копію ухвали суду апеляційної інстанції 15 листопада 2024 року. 
Із матеріалів провадження за касаційною скаргою убачається, що скаржник вперше звернувся до суду касаційної інстанції 27 січня 2025 року, тобто в межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження. 
Його касаційна скарга ухвалою Суду від 07 квітня 2025 року була повернута на підставі ч. 3 ст. 429 КПК України. З розписки засудженого ОСОБА_4 , яка міститься у матеріалах провадження видно, що він отримав цю ухвалу 18 квітня 2025 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з новою касаційною скаргою, в якій виклав вимогу щодо оскарження постановлених у справі судових рішень, більше ніж через рік. Причин, які завадили засудженому повторно в межах строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів
постановила:
відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3