Справа № 629/1988/26
Номер провадження 3/629/1025/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко Н.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області та сектору поліцейської діяльності №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
якому відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснені права,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, - 
ВСТАНОВИВ:

02.03.2026 о 14:00 в м.Лозова вул.Г.Сковороди водій керував транспортним засобом на автодорозі Лозова-Близнюки-Барвінкове-Велика Комишуваха, між с.Батюшки та с.Шевченкове Перше під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпекового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen crafter 35 д.н. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.3 ПДР – порушення правил зустрічного роз`їзду.
Крім того, 02.03.2026 о 14:00 в с-ще Близнюки на автодорозі Лозова-Близнюки-Барвінкове-Велика Комишуваха, між с.Батюшки та с.Шевченкове на автодорозі водій транспортного засобу був причетний до дорожньо трансопртної пригоди та залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10 ПДР – залишення водіями транспортного засобу, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил.
Крім того, 02.03.2026 о 14:05 в м.Лозова вул.Г.Сковороди водій керував транспортним засобом ВАЗ 21104, д.н. НОМЕР_3 , спричинив ДТП після чого залишив місце ДТП та в подальшому вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, нагрудна службова бодікамера №151501256227, чим порушив п.п. а п.2.10. ПДР – вживання водієм транспортного засобу після ДТП за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів.
26.05.2026 захисником подано клопотання про закриття проваджень відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Захисник зазначив, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів причетності ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди саме як водія транспортного засобу. На схемі місця ДТП зазначено лише одного учасника — потерпілого ОСОБА_2 ; автомобіль ОСОБА_1 , його розташування, траєкторія руху та місце можливого зіткнення на схемі не відображені. Протокол за ст. 124 КУпАП фактично складено на підставі пояснень потерпілого та усних пояснень ОСОБА_1 , наданих на місці події. Водночас перед отриманням таких пояснень ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що ставить під сумнів допустимість таких доказів. Із відеозаписів з бодікамер убачається, що на момент прибуття працівників поліції автомобіль ОСОБА_1 стояв припаркованим біля магазину, а за кермом перебувала інша особа. Доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем під час інкримінованої ДТП, матеріали справи не містять. Наявні фототаблиці пошкоджень транспортних засобів самі по собі не підтверджують факту їх зіткнення між собою, часу та механізму утворення пошкоджень. Висновок трасологічної чи автотехнічної експертизи у справі відсутній. Щодо ст. 122-4 КУпАП захисник зазначив, що обвинувачення у залишенні місця ДТП є похідним від недоведеного факту участі ОСОБА_1 у самій ДТП. За відсутності належних доказів того, що ОСОБА_1 був учасником пригоди як водій, відсутні й підстави вважати доведеним факт залишення ним місця ДТП. Щодо ч. 4 ст. 130 КУпАП захисник послався на те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ані на місці події із застосуванням спеціального технічного засобу, ані в закладі охорони здоров`я. Це підтверджується відеозаписами, долученими до матеріалів справи. Акт огляду та направлення на огляд, на думку захисника, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки фактично огляд не проводився, направлення ОСОБА_1 не вручалося, до закладу охорони здоров`я його не доставляли, а відомості про відмову від проходження огляду спростовуються відеозаписами. Саме лише висловлювання особи про вживання алкоголю не є достатнім доказом стану сп`яніння або вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Такі обставини мають підтверджуватися належними доказами, отриманими у передбаченому законом порядку. Крім того, захисник звернув увагу на суперечливу хронологію складення матеріалів: протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо вживання алкоголю після ДТП складено раніше, ніж протоколи за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП щодо самої події ДТП. Це, на думку захисника, свідчить про непослідовність та сумнівність оформлення матеріалів справи. З огляду на викладене захисник вважав, що наявні у справі докази не підтверджують поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. Усі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до ст. 62 Конституції України підлягають тлумаченню на її користь, у зв`язку з чим провадження у справах підлягають закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Шейка Є.Ю у судове засідання не з`явилися, захисник надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі та правопорушника ОСОБА_1 , задовольнити клопотання про закриття провадження у справі.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.
П. 13.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якої під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
П.п. а п. 2.10 ПДР України, відповідно до якої, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР правопорушником ОСОБА_1 дотримано не було.
Незважаючи на невизнання вини правопорушником ОСОБА_1 , його винність у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №604463 від 02.03.2026 року, серії ЕПР1 №604483 від 02.03.2026 року, серії ЕПР1 №604438 від 02.03.2026 року; рапортом ст.інспектора-чергового ЧЧ СМ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області; схемою місця ДТП від 02.03.2026; фототаблицею транспортних засобів; протоколом про прийняття заяви від ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.03.2026; поясненнями ОСОБА_2 ; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6753651 від 02.03.2026 за ч.1 ст.126 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів; відеозаписом, згідно якого працівниками поліції був виявлений транспортний засіб ВАЗ 2110 д.н.з НОМЕР_3 , який був причетний до ДТП, та на якому були виявлені пошкодження транспортного засобу з правої сторони та розбита права фара. Під час спілкування з ОСОБА_1 останній повідомив, що керував транспортним засобом ВАЗ, обганяв транспортний засіб, але автомобіль не уступав і трохи не розминулися. Після чого він вживав спиртне. 
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21104, під час обгону не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Crafter 35, який рухався у попутному напрямку.
Суд критично оцінює доводи захисника про те, що фототаблиці самі по собі не підтверджують факту зіткнення, оскільки у даній справі фототаблиці оцінюються судом в сукупності з іншими доказами, зокрема з поясненнями ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, схемою ДТП, виявленням автомобіля ОСОБА_1 з пошкодженнями та відеозаписом, на якому ОСОБА_1 фактично визнає свою участь у ДТП.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.
Крім того, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди не залишився на місці її вчинення, а поїхав далі.
Доводи захисника про те, що обвинувачення за ст. 122-4 КУпАП є похідним від недоведеного факту участі ОСОБА_1 у ДТП, суд відхиляє, оскільки, як зазначено вище, факт причетності ОСОБА_1 до ДТП підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.
Саме залишення ОСОБА_1 місця пригоди і стало причиною того, що його автомобіль не був відображений на схемі ДТП. Тому посилання захисника на відсутність автомобіля ОСОБА_1 на схемі не спростовує факту залишення ним місця пригоди, а навпаки узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі за ст. 122-4 КУпАП.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП як водій, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 2.10 ПДР України.
Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, судом встановлене наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Отже, для кваліфікації дій особи за ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідно встановити такі обставини: особа керувала транспортним засобом; ця особа була учасником дорожньо-транспортної пригоди; після ДТП особа вживала алкоголь; таке вживання мало місце до проведення медичного огляду або до прийняття уповноваженою особою рішення про звільнення від такого огляду. 
Судом установлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104, був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, після чого залишив місце ДТП.
З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що після дорожньо-транспортної пригоди вживав алкоголь. Таке повідомлення було надане безпосередньо після виявлення його працівниками поліції та стосувалося саме обставин, що мали місце після ДТП.
Крім того, на відеозаписі візуально зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває з очевидними зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння. Зокрема, його поведінка, мова, координація рухів та загальний стан узгоджуються з відомостями, зазначеними працівниками поліції в акті огляду та направленні на огляд, а саме: порушення координації рухів.
Разом із тим суд звертає увагу, що для кваліфікації за ч. 4 ст. 130 КУпАП визначальним є не сам по собі стан алкогольного сп`яніння особи, а факт вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду або до прийняття рішення про звільнення від такого огляду.
Тобто диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП спрямована на заборону саме такої поведінки водія після ДТП, яка унеможливлює або істотно ускладнює встановлення його стану на момент дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи захисника про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, суд оцінює критично та вважає, що самі по собі вони не спростовують складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
У цьому провадженні ОСОБА_1 інкримінується не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не відмова від проходження огляду, а саме вживання алкоголю після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду.
Факт того, що огляд фактично не був проведений, не виключає складу правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки закон прямо передбачає відповідальність за вживання алкоголю до проведення такого огляду. У матеріалах справи відсутні дані про те, що до моменту вживання алкоголю ОСОБА_1 уповноваженою особою був проведений медичний огляд або прийнято рішення про звільнення його від такого огляду.
Таким чином, установлені судом обставини свідчать, що ОСОБА_1 після ДТП за його участю вживав алкоголь до проведення огляду, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
При цьому посилання захисника на те, що працівники поліції лише запитали ОСОБА_1 , чи вживав він алкоголь, а огляд не запропонували, не спростовує факту повідомлення самим ОСОБА_1 про вживання алкоголю після ДТП.
Крім того, суд звертає увагу, що з відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначив, що після ДТП вживав алкоголь.
Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч.1 ст. 251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів.
Відтак, зміст пояснень ОСОБА_1 , наданих ним поліцейським під час оформлення адміністративних матеріалів, слугує вагомим підтвердженням тієї обставини, що він вживав алкоголь після того, як скоїв ДТП. Вказані пояснення оцінюються судом у сукупності з іншими доказами.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Доводи захисника про те, що схема місця ДТП не підтверджує участі автомобіля ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки на ній відображено лише транспортний засіб потерпілого ОСОБА_2 , суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що після дорожньо-транспортної пригоди другий автомобіль, а саме автомобіль ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , залишив місце пригоди. За таких обставин працівники поліції об`єктивно не мали можливості відобразити на схемі місця ДТП фактичне розташування другого транспортного засобу безпосередньо після зіткнення.
Отже, відсутність автомобіля ОСОБА_1 на схемі місця ДТП не свідчить про відсутність події ДТП чи непричетність ОСОБА_1 до її вчинення, а пояснюється тим, що цей транспортний засіб залишив місце пригоди до прибуття працівників поліції.
Суд вважає, що працівниками поліції схема місця ДТП складена відповідно до фактичної обстановки, яка існувала на момент їх прибуття. На схемі був зафіксований транспортний засіб Volkswagen crafter 35 д.н. НОМЕР_2 , який фактично знаходився на місці пригоди. Відсутність другого автомобіля на схемі в цьому випадку не є недоліком оформлення матеріалів, оскільки його місцезнаходження на момент прибуття поліції вже було змінене самим водієм, який залишив місце події.
При цьому потерпілий ОСОБА_2 у своїх поясненнях повідомив працівникам поліції марку та державний номерний знак автомобіля, який був причетний до ДТП. Зокрема, він вказав на автомобіль ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_3 . Такі пояснення є послідовними, конкретними та узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Надалі працівниками поліції було виявлено автомобіль ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_3 , на якому були наявні механічні пошкодження, що також узгоджується з відомостями про обставини дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції фактично підтвердив свою участь у ДТП, зазначивши, що він керував автомобілем, здійснював обгін, але автомобіль не пропустив його і вони трохи не розминулись, та поїхав далі.
Таким чином, сукупність доказів, а саме пояснення ОСОБА_2 , зазначення ним марки та державного номерного знаку автомобіля, виявлення автомобіля ОСОБА_1 з механічними пошкодженнями, а також пояснення самого ОСОБА_1 на відеозаписі, підтверджують його причетність до ДТП саме як водія транспортного засобу.
Крім того, факт керування ОСОБА_1 02.03.2026 о 14:00 год. по автодорозі Лозова-Близнюки-Барвінкове-Велика Комишуваха транспортним засобом ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_3 підтверджується також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6753651 від 02.03.2026 за ч.1 ст.126 КУпАП. Докази про те, що дана постанова скасована до суду надано не було. 
Стосовно не роз`яснення прав правопорушнику ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.
Права, які зазначені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, подавати докази, клопотання. 
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у повній мірі використав своє процесуальне право на захист під час розгляду справи у суді, оскільки його інтереси в суді представляє адвокат Шейка Є.Ю. котрий узгодив позицію із ОСОБА_1 .. 
Суд встановив, що по вказаній справі стороні захисту була надана можливість знайомитися з усіма матеріалами справи, надавати докази і заявляти клопотання.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Що ж стосується інших доводів, наведених захисником, то вони не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, суд визнає їх необґрунтованими та розцінює, як спосіб захисту з метою звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_1 в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях доведена повністю, а тому не вбачає підстав для закриття провадження по справі.
Таким чином, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст.122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, за ст.124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та за ч.4 ст.130 КУпАП, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.
При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе правопорушення.
Згідно ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір по справі стягнути з правопорушника.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 35, 40-1, 122-4, 124, 130, 221, 268, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу №612/177/26, провадження №3/629/1007/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, справу №621/176/26, провадження №3/629/1008/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП та справу №629/1988/26, провадження №3/629/1025/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження, присвоївши справі єдиний номер №629/1988/26, провадження №3/629/1025/26.
ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, (реквізити для сплати - ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ)37874947, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету21081300).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), р/рUA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.
На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя      Наталія ТКАЧЕНКО