Справа № 472/1450/25
Провадження №2/472/212/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А.О.,
за участю секретаря Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування, поділ та виділ часток земельної ділянки у натурі,
В С Т А Н О В И В : 

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування, поділ та виділ часток земельної ділянки у натурі.
В обґрунтування своїх вимог вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять право власності на земельну ділянку загальною площею 5,78 га, розташовану на території Кудрявцівської (Токарівської) селищної ради Веселинівського (Вознесенського) району Миколаївської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту серії І-МК № 014945 від 03.12.2001 року, виданого Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10.
Спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4 прийняли: дружина – ОСОБА_5 , син – ОСОБА_1 і син – ОСОБА_6 , про що подали відповідні заяви до Веселинівської державної нотаріальної контори. На підставі поданих заяв нотаріус завів спадкову справу № 158/03. 17 жовтня 2003 року, після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Болгарчук О.Ф. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки площею 5,78 га, розташовану у межах території Кудрявцівської (Токарівської) селищної ради Веселинівського (Вознесенського) району Миколаївської області усім трьом спадкоємцям. 
Відповідно, ОСОБА_1 успадкував 1/3 частину земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАО №191775 від 17.10.2003 року, виданим державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної. Пилипяк В.В. звернувся із заявою до Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання інформації щодо наявності в Держгеокадастрі відомостей про земельну ділянку загальною площею 5,78 га. Відповідно до листа № П-5042/0-0.120-5123/354-25 від 23.10.2025 року про розгляд звернення стало відомо, що згідно даних Національної кадастрової системи відомості щодо земельної ділянки площею 5,78 га, розташованої на території Веселинівської (колишньої Токарівської (Кудрявцівської) селищної ради Вознесенського (колишнього Веселинівського) району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом серія І-МК № 014945 від 03.12.2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 , відсутні. Також додатково повідомили, що витяг з Державного земельного кадастру щодо даної земельної ділянки надати неможливо, оскільки в Національній кадастровій системі відсутня інформація про зазначену земельну ділянку та водночас наявна інформація про 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером 4821755500:01:000:0254, що вже виділена в натурі та зареєстрована на ім`я третього співвласника — ОСОБА_6 . Але 30.07.2024 року ОСОБА_6 відчужив належну йому частку на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 
На підставі зазначеного договору та подальшої державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4821755500:01:000:0254, площею 1,9266 га, яка є частиною первісної земельної ділянки площею 5,78 га.
Відповідно, відомості про частину земельної ділянки виділеної в натурі, власником якої вже є ОСОБА_3 внесено до ДЗК, а частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишаються не оформленими. Після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом на 1/3 частину цієї ж земельної ділянки, однак нотаріус ОСОБА_7 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав, що спадкоємцем не надано жодних документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про вказане спадкове майно в ДРРП на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про вказане спадкове майно в Державному земельному кадастрі.
Таким чином, співвласниками первісної земельної ділянки є: – ОСОБА_3 власник на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частки, виділеної в натурі; ОСОБА_1 – спадкоємець після смерті ОСОБА_4 1/3 частки; ОСОБА_2 – спадкоємець після смерті ОСОБА_5 1/3 частки. 
Внаслідок відсутності внесення даних до ДЗК та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позбавлені можливості реалізувати свої права власників. Сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_8 розроблена схема розподілу земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, загальною площею 5,78 га – поділ земельної ділянки на три земельні ділянки можливий за одним варіантом виділу (поділу. За схемою можливого варіанту поділу земельної ділянки вбачається, що площа земельної ділянки позначеної під № 1 становить 1,9267 га ріллі – ОСОБА_5 , площа земельної ділянки позначеної під № 2 становить 1,9266 га ріллі – ОСОБА_3 , площа земельної ділянки позначеної на схемі під № 3 становить 1,9267 га ріллі – 
ОСОБА_1 оформити свої права власності на спадкове майно, позивачі звернулися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 
11 лютого 2026 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява.
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року витребувано від Державного нотаріального архіву Миколаївської області спадкова справа № 158/03 від 12.06.2003 року, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21 квітня 2026 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
Ухвалою суду від 28 травня 2026 року витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. копію спадкової справи № 34/2022, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Позивач ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Стаднічука А.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання наступних висновків.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 01 січня 2003 року (а.с 18). 
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять право власності на земельну ділянку загальною площею 5,78 га, на підставі Державного акту серії І-МК № 014945 від 03.12.2001 року, виданого Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10.
Матеріалами спадкової справи № 158/2003, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була витребувана судом від Державного нотаріального архіву встановлено, що в матеріалах спадкової справи наявна заява від ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які прийняли спадщину після смерті спадкодавця. (а.с.108-127).
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також уразі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом почергово).
У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 прийняли спадщину подавши до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяви про прийняття спадщини, що зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 212 , №222 та №397.(а.с.110-112)
Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено.
17 жовтня 2003 року, після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Болгарчук О.Ф. були видані свідоцтво про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки площею 5,78 га усім трьом спадкоємцям зареєстрованого в реєстрі за № 1123, серія ВАО №191775. (а.с.127)
Відповідно до листа № П-5042/0-0.120-5123/354-25 від 23.10.2025 року за зверненням ОСОБА_1 , відділом № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надано інформацію, що згідно даних Національної кадастрової системи відомості щодо земельної ділянки площею 5,78 га, розташованої на території Веселинівської (колишньої Токарівської (Кудрявцівської) селищної ради Вознесенського (колишнього Веселинівського) району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом серія І-МК № 014945 від 03.12.2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 , відсутні. Витяг з Державного земельного кадастру щодо даної земельної ділянки надати неможливо, оскільки в Національній кадастровій системі відсутня інформація про зазначену земельну ділянку та водночас наявна інформація про 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером 4821755500:01:000:0254, що вже виділена в натурі та зареєстрована на ім`я третього співвласника — ОСОБА_6 ( а.с. 24)
30.07.2024 року ОСОБА_6 відчужив належну йому частку на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. На підставі зазначеного договору та подальшої державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4821755500:01:000:0254, площею 1,9266 га, яка є частиною первісної земельної ділянки площею 5,78 га.( а.с. 79-81).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ( а.с. 72) 
Спадкоємцем за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки 5,78 га є ОСОБА_2 , однак нотаріус ОСОБА_7 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав, що спадкоємцем не надано жодних документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про вказане спадкове майно в ДРРП на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про вказане спадкове майно в Державному земельному кадастрі.( а.с. 76).
Так, згідно з положеннями Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч. 2 ст. 1278 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України).
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України).
Аналогічно, згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п. «е» п. 18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.
В матеріалах справи наявна схема розподілу земельної ділянки, площею 5,78 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, розробленою приватним підприємством «Коренковська», поділ земельної ділянки на три земельні ділянки: ділянка № НОМЕР_3 площею 1,9267 га ріллі - ОСОБА_5 , ділянка № НОМЕР_4 площею 1,9266 га ріллі - ОСОБА_3 ( 4821755500:01:000:0254), ділянка № НОМЕР_5 площею 1,9267 га ріллі - ОСОБА_1 ( а.с. 78).
Враховуючи викладене, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування, поділ та виділ часток земельної ділянки у натурі, з урахуванням позицій сторін щодо визнання позовних вимог та варіанту поділу земельної ділянки, знайшло своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 77- 81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частини земельної ділянки в порядку спадкування, поділ та виділ часток земельної ділянки у натурі – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на частину земельної ділянки загальною площею 5,78 га, що розташована на території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на частину земельної ділянки загальною площею 5,78 га, що розташована на території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Здійснити поділ земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,78 га, що розташована на території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, між співвласниками: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням інформації про частину земельної ділянки, що вже виділена в натурі та зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 .
Виділити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , в натурі у приватну власність земельну ділянку площею 1,9267 га з межами 730,9м х 26,4м х 730,9м ,зазначену у схемі розподілу як земельна ділянка № НОМЕР_5 , шляхом поділу земельної ділянки загальною площею 5,78 га, що розташована на території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Виділити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , в натурі у приватну власність земельну ділянку площею 1,9267 га з межами 730,9м х 26,4м х 730,9м, зазначену у схемі розподілу як земельна ділянка № НОМЕР_3 , шляхом поділу земельної ділянки загальною площею 5,78 га, що розташована на території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 30 червня 2026 року.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А.О. Тустановський