ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2684/25 (904/7477/25)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Скорик Н.О.

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"
про стягнення заборгованості в розмірі 22 935 422,40 грн.
в межах справи №904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПАЙКЕРС КОНСАЛТІНГ", м.Київ 
до боржника Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання банкрутом

Представники:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: Шатунов А.О., адвокат.

ПРОЦЕДУРА:
30.12.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", в якій просить суд:
- стягнути з Акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат“ на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22267721,01 грн та за Списком №2 у розмірі 667701,39 грн, на загальну суму 22935422,40 грн на р/р НОМЕР_1 , відкритий у філії - Дніпропетровського обласного управління АТ “Ощадбанк” МФО 305482, ЄДРПОУ 21910427;
- стягнути з Акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат“ на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 275225,07 грн.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (904/7477/25).
Згідно Розпорядження № 4 від 05.01.2026 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/2684/25 (904/7477/25) з огляду на те, що суддю Мартинюка С.В. відраховано зі штату.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 справу № 904/2684/25 (904/7477/25) передано на розгляд судді Примака С.А.
Ухвалою господарського суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.03.2026.
23.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою господарського суду від 26.03.2026 відкладено судове засідання на 05.05.2026.
04.05.2026 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
04.05.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява, відповідно до якої останній просив суд залучити до матеріалів справи заяву про визнання позову та прийняти визнання позовних вимог від АТ “КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ”; в разі постановлення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням здійснити розподіл судових витрат (судового збору) у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України та стягнути з АТ “КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ” на користь позивача судовий збір у розмірі 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, іншу частину у розмірі 50 % судового збору повернути позивачу з державного бюджету та розстрочити виконання рішення шляхом сплати рівними платежами на один рік.
Ухвалою господарського суду від 05.05.2026 відкладено судове засідання на 02.06.2026.
01.06.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарським процесуальним кодексом України.
З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Враховуючи вказане, ухвала суду від 19.01.2026 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, а саме:
- позивачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи;
- відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 19.01.2026 вважається врученою відповідачу 22.01.2026, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Так, ухвалою суду від 19.01.2026, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем (22.01.2026), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 06.02.2026.
Отже, станом дату ухвалення судового рішення, строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.
Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2026, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статей 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
В обґрунтування позовної заяви ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначає, що АТ "Криворізький залізорудний комбінат" перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Позивач зазначає, що Акціонерне товариство „Криворізький залізорудний комбінат“, яке зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не виконує зобов`язання п. 6. Інструкції „Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України” затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663, в якому зазначено, що підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в результаті чого утворився борг.
Згідно ст. 13 Закону України від 01.11.1991 №1788-Х11 „Про пенсійне забезпечення” року підприємства вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах до досягнення працівником загального пенсійного віку, встановленого ст. 12 цього Закону. 
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22267721,01 грн та за Списком №2 у розмірі 667701,39 грн, на загальну суму 22935422,40 грн.

Позиція відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі
Предметом доказування по даній справі є правомірність обчислення та нарахування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ
АТ "Криворізький залізорудний комбінат" перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", має виконує зобов`язання п. 6. Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663, в якому зазначено, що підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
АТ "Криворізький залізорудний комбінат" повинно вносити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оплату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, та на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України у розмірі 100 відсотків розміру відшкодування фактичних витрати на виплату і доставку пенсій за Списками №№ 1, 2.
Відповідно до розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем не було покрито суми витрат на виплату та доставку пенсії за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22267721,01 грн та за Списком №2 у розмірі 667701,39 грн, на загальну суму 22935422,40 грн. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області).
Основним завданням Головного управління Фонду, відповідно до положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (із змінами), є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та соціального страхування, виконання інших завдань визначених законом, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Згідно частини першої ст. 1 Законом України № 400/97-ВР “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Відповідно до абзацу 4 п. 1 ст. 2 цього Закону для платників збору, визначених пунктами 1 ст. 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “а”, "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення"
Відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон) та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою управління Пенсійного фонду України 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 65/8663 (далі – Інструкція) відповідно до яких відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Для підприємств, установ та організацій, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), – 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7 до Інструкції), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до Інструкції та додатком 8а до Інструкції до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
У зв`язку з тим, що АТ "Криворізький залізорудний комбінат" є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, інші управління Пенсійного фонду України надсилають до управління вищезазначені розрахунки.
Згідно ст. 13 Закону України від 01.11.1991 №1788-Х11 "Про пенсійне забезпечення" щороку підприємства вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах до досягнення працівником загального пенсійного віку, встановленого ст. 12 цього Закону.
Згідно Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058 – ІV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Спискам №№ 1, 2.
Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" повинно вносити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оплату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, та на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України у розмірі 100 % розміру відшкодування фактичних витрати на виплату і доставку пенсій за Списками №№ 1, 2.
Так, згідно даних Розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем не було покрито суми витрат на виплату та доставку пенсії за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22267721,01 грн та за Списком №2 у розмірі 667701,39 грн, на загальну суму 22935422,40 грн. 
У зв`язку з тим, що відповідачем ці суми були не сплачені, йому необхідно покрити витрати Головному управлінню Пенсійного фонду в Дніпропетровській області на виплату і доставку пенсій, а саме суму витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 та з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на загальну суму 22 935 422,40 грн.
Акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" не надано до матеріалів справи доказів погашення заборгованості перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Разом з тим, представником відповідача долучено до матеріалів справи заяву вих. номер 2496 від 01.05.2026 про часткове визнання позовних вимог.
Частинами першою, четвертою статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 6 ст. 46, ч. 7 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).
Заява про визнання позову підписана електронними підписами виконуючим обов`язків голови правління Олександром Капукою та фінансовим директором Олександром Безкровним.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову у сумі 22 935 422,40 грн не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом.
З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 22 935 422,40 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення.
Відповідно до ст. 239 Господарського процесуального кодексу суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до поданих пояснень (вх. номер суду 26775/26 від 01.06.2026) відповідачем було уточнено клопотання про розстрочення виконання рішення, відповідно до якого відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду щодо заявлених позовних вимог та витрат зі сплати судового збору шляхом сплати щомісячних рівних платежів строком на 12 місяців.
В обґрунтування розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що у відповідача наявні всі ознаки неплатоспроможності та скрутного фінансового стану. Так, за результатами господарської діяльності у 2025 році Відповідач має фінансовий результат у вигляді збитку у розмірі 2 988 138 000 грн, у 2024 році даний показник становив 2 014 015 000,00 грн. Таким чином, має місце тенденція щодо збільшення розміру збитків. Крім того, перебування Відповідача у скрутному фінансовому становищі та наявність всіх ознак неплатоспроможності підтверджується тим, що відносно АТ "Криворізький залізорудний комбінат" відкрита справа про банкрутство. У зв`язку з масованими атаками в енергосистемі України діє режим надзвичайної ситуації. АТ "Криворізький залізорудний комбінат" має соціальні зобов`язання перед своїми працівниками. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці (ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці»).
Крім того, для забезпечення функціонування підприємства, для роботи шахт та інших структурних підрозділів Відповідач має щомісячно до 21 числа сплачувати 100 млн. грн. за поставку електричної енергії. В разі прострочення або несплати даного платежу постачальником буде припинена поставка електричної енергії, що фактично означає зупинення основної діяльності підприємства - видобутку залізної руди, а також загрожує всьому місту техногенною катастрофою.
В разі виконання рішення без відстрочки в примусовому порядку із застосуванням заходів примусового виконання рішень АТ "Криворізький залізорудний комбінат" не зможе виконувати вищезазначені зобов`язання.
Як визначено ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому, у Господарському процесуальному кодексі України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (Закон України Про виконавче провадження), не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання розстрочення.
Водночас виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії).
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Також статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.
Виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Отже, питання щодо надання розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Зазначеними нормами процесуального права встановлено певні межі діяльності суду - право суду вирішувати питання стосовно розстрочення виконання рішення та обов`язок суду розстрочити таке рішення, у разі наявності на те підстав, не більше чим на один рік з дня ухвалення такого рішення.
Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача.
При цьому суд враховує, що відповідач, посилаючись на неможливість виконання грошових зобов`язань, не ухиляється від виконання рішення, а лише вказує про тимчасову неможливість виконання рішення суду.
За наведених обставин, з урахуванням об`єктивних чинників неможливості зразу ж сплатити всю присуджену суму за рішенням суду, господарський суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви відповідача щодо розстрочення судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судові витрати
Суд зазначає, що ч. 1 ст. 130 ГПК України встановлює спеціальні правила, які стосуються певних окремих випадків розподілу судового збору, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та передбачають повернення у такому випадку позивачу із державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Положення ст. 130 ГПК України кореспондуються з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Запровадження законодавцем можливості повернути з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору позивачу у передбачених ч. 1 ст. 130 ГПК України випадках, встановлює практичну реалізацію завдань господарського судочинства, які направлені на своєчасний, неупереджений та справедливий розгляд справи у відповідності з реалізацією прав самих учасників справи, зокрема шляхом визнання позову до початку розгляду справи по суті тощо.
При цьому можливість повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у відповідності до вимог ч. 1 ст. 130 ГПК України обґрунтовується тим, що судом при здійсненні правосуддя у випадку визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, затрачається менше технічних, економічних та людських ресурсів для розгляду самої справи.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 129, п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу із державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.
З аналізу вказаних норм убачається, що відсутня умова повернення позивачу із державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, саме за заявою чи клопотанням учасника справи: як від позивача чи відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.11.2022 в справі №910/14479/21 та від 05.03.2026 у справі №910/10202/24.
Господарський суд зазначає, що 26.06.2026 та 05.05.2026 були відкладені судові засідання, розгляд справи по суті не розпочато.
Оскільки відповідач визнав позовні вимоги про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22 267 721,01 грн, за Списком №2 у розмірі 667 701,39 грн, та витрати по сплаті судового збору до початку розгляду справи по суті, за розгляд яких ставка судового збору складає 275 225,07 грн (22 935 422,40 грн / 100 * 1,5 / 100 * 0,8), то з Державного бюджету підлягає на користь позивача поверненню 137 612,53 грн.
Решта витрат позивача зі сплати судового збору за подачу позову 137 612,53 грн, згідно зі ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів, буд. 1А; ідентифікаційний номер юридичної особи 00191307) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22 267 721,01 грн, за Списком №2 у розмірі 667 701,39 грн, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 137 612,53 грн. 
Заяву Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про розстрочення виконання рішення - задовольнити.
Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2026 у справі № 904/2684/25 (904/7477/25) щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад - грудень 2025 року за Списком №1 у розмірі 22 267 721,01 грн, за Списком №2 у розмірі 667 701,39 грн, шляхом сплати щомісячних рівних платежів у сумі 1 911 285,20 грн та щодо витрат зі сплати судового збору у розмірі в розмірі 137 612,53 грн шляхом сплати щомісячних рівних платежів у сумі 11 467,71 грн строком на 12 місяців, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили, а саме:
- до 30.06.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 31.07.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 31.08.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 30.09.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 31.10.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 30.11.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 31.12.2026 — 1 922 752,91 грн;
- до 31.01.2027 — 1 922 752,91 грн;
- до 28.02.2027 — 1 922 752,91 грн;
- до 31.03.2027 — 1 922 752,91 грн;
- до 30.04.2027 — 1 922 752,92 грн;
- до 31.05.2027 — 1 922 752,92 грн.

Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 137 612,53, сплачений згідно платіжної інструкції № 15641 від 26.12.2025.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 02.06.2026.

Суддя С.А. Примак