ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/3711/25 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О. 
Номер провадження: 22-ц/819/889/26 Доповідач: Майданік В.В. 

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретар Середюк О.О., 

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт",
Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Сікори О.О., дата складення повного рішення – 04 березня 2026 року, у справі за позовом адвоката Чиркіної Людмили Юріївни, яка діє від імені ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги 

09 червня 2025 року адвокат Чиркіна Людмила Юріївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ "Ютс-Агропродукт" та ТОВ "Перемога-Плюс", в якому просила:
--- розірвати Договір оренди землі від 13 жовтня 2011 року, який зареєстровано у Відділі Держкомзему у Бериславському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 жовтня 2011 року за № 652060004000701 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – номер запису про інше речове право 31457107 від 21 січня 2015 року, який було укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", право оренди за яким на підставі договору купівлі – продажу №1704/25-23 від 17 квітня 2025 року було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" та предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 652683600:02:016:0020, площа – 9,67 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області;
--- розірвати Договір оренди землі від 16 грудня 2013 року, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – номер запису про інше речове право 3946609 від 16 грудня 2013 року, який було укладено між ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 (ст. н. Максима Горького); реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 06.02.2007 року) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", право оренди за яким на підставі договору купівлі – продажу №1704/25-26 від 17 квітня 2025 року було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" та предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:02:001:1004, площа – 4,5898 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області;
--- розірвати Договір оренди землі від 16 грудня 2013 року, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – номер запису про інше речове право 3945370 від 16 грудня 2013 року, який було укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", право оренди за яким на підставі договору купівлі – продажу №1704/25-26 від 17 квітня 2025 року було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" та предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:02:001:1005, площа – 5,9972 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області.
Також просила Стягнути з Відповідачів на користь Позивача судові витрати (витрати по сплаті судового збору).

Позов обґрунтований наступним.
Позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Бериславського району Херсонської області, а саме: земельної ділянки площею 4,5898 га з кадастровим номером 6520983700:02:001:1004; земельної ділянки площею 9,67 га з кадастровим номером 652683600:02:016:0020; земельної ділянки площею 5,9972 га з кадастровим номером 6520983700:02:001:1005.
Зазначені земельні ділянки раніше належали на праві власності ОСОБА_2 , після смерті якої право власності на них перейшло до позивача в порядку спадкування.
30 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 652683600:02:016:0020. У подальшому до зазначеного договору укладалися додаткові угоди, якими змінювався орендар та уточнювалися умови договору.
Зокрема, 19 грудня 2014 року укладено договори про заміну сторони у зобов`язанні, відповідно до яких права та обов`язки орендаря перейшли до ПП "ЮТС-Агропродукт Плюс". Надалі, на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року орендарем земельної ділянки стало ТОВ "ЮТС-Агропродукт".
Після набуття позивачем права власності на зазначену земельну ділянку між сторонами було укладено додаткову угоду від 13 червня 2019 року, відповідно до якої позивач вступив у права та обов`язки орендодавця. У подальшому сторони укладали додаткові угоди, зокрема від 28 листопада 2019 року та 28 жовтня 2020 року, якими змінено окремі умови договору, у тому числі розмір орендної плати та строк дії договору.
Згідно з умовами договору оренди та додаткових угод строк оренди земельної ділянки встановлено до 30 листопада 2032 року.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 652683600:02:016:0020 становить 161 078,52 грн, а розмір орендної плати визначено у розмірі 7,65 % від нормативної грошової оцінки, що становить 12 322,51 грн на рік. Орендна плата відповідно до умов договору підлягає сплаті щорічно у період з 01 серпня до 31 грудня поточного року.
Також, 16 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 6520983700:02:001:1004 та 6520983700:02:001:1005.
У подальшому, внаслідок укладення договорів про заміну сторони у зобов`язанні, права та обов`язки орендаря перейшли до ПП "ЮТС-Агропродукт Плюс", а згодом на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року орендарем стало ТОВ "ЮТС-Агропродукт".
Після набуття позивачем права власності на зазначені земельні ділянки між сторонами укладено додаткові угоди, відповідно до яких позивач вступив у права та обов`язки орендодавця. У подальшому сторони уклали додаткові угоди, зокрема від 28 жовтня 2020 року, якими змінено строк дії договорів та розмір орендної плати.
Згідно з умовами зазначених договорів строк оренди земельних ділянок також встановлено до 30 листопада 2032 року.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6520983700:02:001:1004 становить 155 775,53 грн, а розмір орендної плати встановлено у розмірі 7,09 % від нормативної грошової оцінки, що становить 11 043,48 грн на рік.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6520983700:02:001:1005 становить 206 291,66 грн, а розмір орендної плати встановлено у розмірі 7,09 % від нормативної грошової оцінки, що становить 14 625,08 грн на рік.
Представник позивача зазначив, що відповідно до умов укладених договорів орендар зобов`язаний щорічно сплачувати орендну плату за користування земельними ділянками у встановленому договором розмірі та строки.
За твердженням представника позивача, до 2021 року орендар здійснював виплату орендної плати, однак починаючи з 2022 року ТОВ "ЮТС-Агропродукт" припинило виконувати свій обов`язок щодо сплати орендної плати.
Таким чином, орендна плата за 2022, 2023 та 2024 роки відповідачем сплачена не була, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Крім того, представник позивача зазначив, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про укладення 17 квітня 2025 року договорів купівлі-продажу права оренди, відповідно до яких право оренди зазначених земельних ділянок було відчужено ТОВ "ЮТС-Агропродукт" на користь ТОВ "Перемога-Плюс".
При цьому позивач та його представник не отримували повідомлень про таку зміну орендаря та не погоджували укладення відповідних додаткових угод щодо заміни сторони у договорах оренди.
Також представник позивача зазначив, що позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про сплату заборгованості з орендної плати, однак зазначена заборгованість добровільно погашена не була.
На думку представника позивача, систематична несплата орендної плати протягом трьох років є істотним порушенням умов договорів оренди землі та відповідно до положень цивільного і земельного законодавства є підставою для їх дострокового розірвання.
У зв`язку з викладеним представник позивача просив суд розірвати договори оренди земельних ділянок та стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 13.06.2025 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом і постановлено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

У відзиві представник відповідача послався на те, що з 24 лютого 2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан, а внаслідок збройної агресії рф низка територій України, у тому числі частини Херсонської області, були тимчасово окуповані. У зв`язку з цим, на думку відповідача, настали надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливили здійснення ним господарської діяльності та належне використання орендованих земельних ділянок за цільовим призначенням.
Відповідач зазначив, що спірні земельні ділянки розташовані на території Борозенської та Новорайської сільських рад Бериславського району Херсонської області, а відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зазначені території перебували в тимчасовій окупації: територія Борозенської сільської ради – з 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року, територія Новорайської сільської ради – з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року. На переконання відповідача, сам факт тимчасової окупації підтверджує наявність обставин непереборної сили та об`єктивну неможливість повноцінного користування земельними ділянками у цей період.
Крім того, відповідач зазначив, що внаслідок бойових дій та окупації ТОВ "ЮТС-Агропродукт" було позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність у повному обсязі, а майно підприємства було знищене та розграбоване, що, за твердженням відповідача, унеможливило нормальне функціонування підприємства та виконання договірних зобов`язань, зокрема щодо сплати орендної плати.
На підтвердження наведеного відповідач послався на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, зареєстрованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 438 Кримінального кодексу України. Відповідач вказав, що у межах цього провадження зафіксовано факти заволодіння майном підприємства невстановленими особами у військовій формі, зокрема: 09 квітня 2022 року - протиправне заволодіння автомобілем КАМАЗ та вивезення трьох дронів для проведення сільськогосподарських робіт, а також 23 квітня 2022 року – захоплення 11 мультикоптерів. Також зазначено про звернення ТОВ "ЮТС-Агропродукт" 17 червня 2022 року із заявою щодо втрати доступу до підприємства та належного майна у зв`язку з проникненням військових рф за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач також навів приклади рішень національних судів, якими, за його твердженням, підтверджено факти викрадення та знищення майна різних товариств військовослужбовцями збройних сил рф на території селища Новорайськ за адресою вул. Промислова, 3, що, на думку відповідача, додатково підтверджує реальність наслідків окупації та бойових дій для суб`єктів господарювання, які здійснювали діяльність у відповідному регіоні.
Окремо відповідач зазначив, що після деокупації відповідні території перебували у зоні активних бойових дій, а землі є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, у зв`язку з чим потребують розмінування для забезпечення безпечного використання. Відповідач наголосив, що відсутність розмінування унеможливлює будь-яку діяльність на земельних ділянках, у тому числі проведення сільськогосподарських робіт, а перебування працівників на такій території та виконання робіт без розмінування, на думку відповідача, становить пряму загрозу їх життю та здоров`ю.
У зв`язку з цим відповідач послався на нормативне регулювання протимінної діяльності та вказав, що забруднення земель вибухонебезпечними предметами внаслідок збройної агресії є обставиною, яка об`єктивно унеможливлює безпечне використання земель та ведення господарської діяльності.
Відповідно до ст.617 ЦК України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Також відповідач послався на ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за користування майном за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, та вказав, що судова практика поширює застосування цієї норми на орендні правовідносини щодо земельних ділянок.
Крім того, відповідач послався на ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якої форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, та зазначив, що військова агресія рф і тимчасова окупація територій відповідають ознакам форс-мажорних обставин.
Окремо відповідач навів аргументи щодо особливостей справляння плати за землю в період воєнного стану, пославшись на підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, яким передбачено, що з 01 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком припинення або скасування воєнного стану, не нараховується та не сплачується плата за землю за земельні ділянки, розташовані на територіях активних бойових дій або тимчасово окупованих територіях. На думку відповідача, наведена норма підтверджує відсутність підстав для нарахування та сплати плати за землю (а отже і орендної плати) за відповідні періоди та території.
Також відповідач зазначив, що відповідно до розпорядження Бериславської міської військової адміністрації № 343 від 06 листопада 2023 року земельні ділянки з кадастровими номерами 652683600:02:016:0020, 6520983700:02:001:1004 та 6520983700:02:001:1005 визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.
Додатково у відзиві відповідач послався на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 650/3776/24, у якій, за твердженням відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі та про те, що невиплата орендної плати у 2022-2023 роках була обумовлена настанням обставин непереборної сили, які, зокрема, відповідно до статті 617 та частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України звільняють орендаря від відповідальності та від плати за період, коли користування майном було неможливим.
Крім того, відповідач послався на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року як на підтвердження того, що земельні ділянки є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, а також того, що відповідний орган не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт у зв`язку з обстрілами, що, на думку відповідача, підтверджує об`єктивну неможливість використання орендованих земельних ділянок за цільовим призначенням.
З урахуванням наведеного відповідач стверджує, що посилання позивача на систематичну несплату орендної плати як на підставу для розірвання договорів не враховує об`єктивну неможливість виконання відповідного обов`язку в період тимчасової окупації, активних бойових дій та до підтвердження безпечного стану земель. Відповідач наголосив, що він не відмовляється від договірних зобов`язань, однак наполягає на неможливості їх виконання до завершення розмінування та усунення наслідків окупації і бойових дій.
У зв`язку з викладеним відповідач просив відмовити у задоволенні позову про розірвання договорів оренди землі, а також відмовити у стягненні з нього судових витрат, у тому числі судового збору та витрат на правничу допомогу.

У додаткових поясненнях представник відповідача вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2024 року № 740 затверджено порядок ведення реєстру територій, забруднених або ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, у зв`язку з чим функціонує відповідний реєстр та геоінформаційна система, якій відповідає Інтерактивна карта територій, що адмініструється Державною службою України з надзвичайних ситуацій. З посиланням на відомості Інтерактивної карти ДСНС відповідач стверджував, що територія Новорайської та Борозенської сільських рад Бериславського району Херсонської області належить до місць, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, а отже є небезпечною для проведення польових робіт та ведення господарської діяльності.
На підтвердження узгодженості такого висновку з судовою практикою відповідач послався на постанови Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року та 15 жовтня 2025 року у справах № 485/688/25 та № 485/582/25, у яких, за твердженням відповідача, констатовано відповідні обставини щодо небезпеки та обмежень використання земель у зв`язку із забрудненням вибухонебезпечними предметами.
Відповідач також зазначив, що інформація, отримана з офіційного публічного ресурсу ДСНС, є відкритою та загальнодоступною, у зв`язку з чим, на думку відповідача, ці відомості мають характер загальновідомих обставин у розумінні ст.82 ЦПК України та не потребують доказування.
Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на безпековий чинник, пов`язаний із географічною близькістю територій Новорайської та Борозенської сільських рад до Горностаївської громади Каховського району Херсонської області, яка, як зазначено в поясненнях, на час їх подання є тимчасово окупованою рф. У зв`язку з цим відповідач наголосив на наявності постійних воєнних ризиків, зокрема щоденних атак FPV-дронів та ракетних ударів, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю працівників, унеможливлює проведення посівної кампанії, збір урожаю та ведення господарської діяльності в цілому на спірних земельних ділянках.
З огляду на наведені фактичні обставини відповідач дійшов висновку, що у період, коли використання земельних ділянок є неможливим або небезпечним з причин, за які орендар не відповідає, у нього відсутній обов`язок сплачувати орендну плату.
У правовому обґрунтуванні відповідач повторно послався на ст.617 ЦК України, зазначивши, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Також відповідач послався на ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за користування майном за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, та зазначив, що ця норма застосовується судами і до орендних відносин щодо земельних ділянок.
Окремим блоком відповідач навів аргументи щодо податкових наслідків неможливості використання земель. Зокрема, відповідач послався на підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, відповідно до якого з 01 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю щодо земельних ділянок, розташованих на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих територіях. Відповідач стверджував, що зазначене законодавче регулювання додатково підтверджує об`єктивну неможливість використання землі на таких територіях та відсутність підстав для нарахування платежів у відповідні періоди.
Також відповідач вказав, що у зв`язку з неможливістю використання орендованих земельних ділянок на територіях Новорайської та Борозенської сільських рад протягом 2022-2025 років ТОВ "ЮТС-Агропродукт" було звільнено від сплати податків за їх використання, а на підтвердження цього подано копії розпоряджень, які додаються до пояснень. Додатково відповідач послався на розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24, яким ТОВ "ЮТС-Агропродукт" визначено суб`єктом господарювання, що постраждав внаслідок обставин непереборної сили.
Як підстави, що підтверджують відсутність обов`язку зі сплати орендної плати за весь час неможливості використання майна, відповідач зазначив: тимчасову окупацію території Херсонської області, де розташовані спірні земельні ділянки, унаслідок повномасштабної військової агресії рф (із посиланням на Перелік територій, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786), а також розпорядження Новорайської та Борозенської сільських рад Бериславського району, якими, за твердженням відповідача, визначено непридатність земельних ділянок для використання через потенційне забруднення.
Узагальнюючи, відповідач зазначив, що позовні вимоги, обґрунтовані нібито систематичною несплатою орендної плати, не враховують об`єктивної неможливості виконання відповідного зобов`язання внаслідок обставин, за які орендар не відповідає, зокрема тимчасової окупації, активних бойових дій, потенційного замінування, реальної загрози життю працівників та відсутності підтвердженого безпечного стану територій. Відповідач наголосив, що не відмовляється від виконання зобов`язань за договорами оренди, однак наполягає на неможливості їх виконання до усунення наслідків окупації та до моменту повного розмінування земельних ділянок, що, на думку відповідача, унеможливлює розірвання договорів оренди землі з підстав несплати орендної плати за відповідний період.

У судове засідання суду першої інстанції позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

На судове засідання суду першої інстанції представник відповідача ТОВ "Ютс-Агропродукт" не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 

На судове засідання суду першої інстанції представник відповідача ТОВ "Перемога-Плюс" не з`явився, про причини неявки судне повідомив. 

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 березня 2026 року позов був задоволений. Суд вирішив: 
--- розірвати Договір оренди землі від 13 жовтня 2011 року, який зареєстровано у Відділі Держкомзему у Бериславському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 жовтня 2011 року за № 652060004000701 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – номер запису про інше речове право 31457107 від 21 січня 2015 року, який було укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", право оренди за яким на підставі договору купівлі – продажу №1704/25-23 від 17 квітня 2025 року було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" та предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 652683600:02:016:0020, площа – 9,67 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області;
--- розірвати Договір оренди землі від 16 грудня 2013 року, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – номер запису про інше речове право 3946609 від 16 грудня 2013 року, який було укладено між ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 (ст. н. Максима Горького); реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 06.02.2007 року) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", право оренди за яким на підставі договору купівлі – продажу №1704/25-26 від 17 квітня 2025 року було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" та предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:02:001:1004, площа – 4,5898 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області;
--- розірвати Договір оренди землі від 16 грудня 2013 року, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – номер запису про інше речове право 3945370 від 16 грудня 2013 року, який було укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", право оренди за яким на підставі договору купівлі – продажу №1704/25-26 від 17 квітня 2025 року було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" та предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер: 6520983700:02:001:1005, площа – 5,9972 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративно – територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області;
--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 1816,80 грн;
--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 1816,80 грн. 

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Договорів оренди землі відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю (позивачу) орендну плату за кожну з трьох земельних ділянок за 2022, 2023 та 2024 роки до 31 грудня кожного поточного року, що орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 652683600:02:016:0020 становить 7,65% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 292 542,16 грн, що становить 22 379,47 грн за рік і 67 138,41 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки), орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 6520983700:02:001:1004 становить 7,09% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 350 786,37 грн, що становить 24 870,75 грн за рік і 74 612,25 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки), а орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 6520983700:02:001:1005 становить 7,09% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 350 786,37 грн, що становить 24 870,75 грн за рік і 74 612,25 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки). А тому орендар повинен був сплатити орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки за вказані три земельні ділянки в загальному розмірі 216 362,91 грн, однак цього не виконав. 
Також суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема, платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, як вказав суд, цей факт не заперечується відповідачами, також представник позивача послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки.
Також суд виходив з того, що відповідачами не надано доказів того, що новий орендар вказаних земельних ділянок, а саме ТОВ "Перемога-Плюс", на даний час здійснює господарську діяльність на зазначених земельних ділянках, виконує умови договору оренди, зокрема щодо цільового використання землі, її обробітку та сплати орендної плати.
Також суд не погодився з наведеними у відзиві доводами відповідача ТОВ "Ютс-Агропродукт" в частині причин невиконання договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати за 2023 рік та 2024 рік, зважаючи на встановлені у справі обставини, умови укладених договорів оренди землі, положення чинного законодавства, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність законних підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками за відповідний період.
Також, суд виходив з того, що відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1. Однак, вказав суд, товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Суд зазначив, що відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин.
Також суд виходив з того, що той факт, що відповідачем не здійснювалася посівна кампанія в 2023 році та 2024 році, не може свідчити про те, що таке рішення уповноважених представників підприємства було обумовлене саме обставинами непереборної сили та його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договором оренди. 
Також суд виходив з того, що з боку відповідача не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки впродовж 2023 та 2024 років, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були. 
Також суд виходив з того, що відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 зазначені території перебували в тимчасовій окупації: територія Борозенської сільської ради – з 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року, територія Новорайської сільської ради – з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року. Тобто, вважав суд, протягом 2023 року та 2024 року відповідні території не передбачали перешкод, пов`язаних із збройним конфліктом або тимчасовою окупацією. Після деокупації території в листопаді 2022 року жодних обмежень, що могли б перешкоджати використанню земель для господарської діяльності, на думку суду, не існувало. 
Щодо посилання відповідача на розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року №?24, суд зазначив, що відповідне розпорядження саме по собі не є правовою підставою для звільнення відповідача від виконання договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки. Це розпорядження носить виключно організаційно-декларативний характер та передбачає включення суб`єктів господарювання до переліку таких, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, для цілей звернення до державних органів чи участі в програмах підтримки. Однак воно не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності, не скасовує зобов`язань, які покладені на нього договором оренди землі, та не містить жодної імперативної норми щодо автоматичного припинення чи призупинення нарахування та сплати орендної плати.
Також суд виходив з того, що обставини, пов`язані із потенційним замінуванням, про які зазначає відповідач, не можуть свідчити про існування для нього об`єктивних перешкод у використанні даної земельної ділянки. Процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, як вказав суд, вже передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Орендар, як сторона, яка володіє правом користування земельною ділянкою (яка є спеціальним предметом, який за своїми природними властивостями вимагає постійної опіки та догляду і весь масив обов`язків щодо подальшого використання земельної ділянки в першу чергу покладається на орендаря), має вирішити питання щодо розмінування та привести земельні ділянки в стан, придатний для сільськогосподарської діяльності. Крім того, як вважав суд, якщо орендар зіткнувся з об`єктивними перешкодами, він мав звернутися до орендодавця, повідомити про ці обставини та обговорити можливі заходи для вирішення проблеми. Однак, зазначив суд, суду не надано доказів того, що орендар ініціював відповідні процедури, звертався до компетентних органів чи подав конкретні заяви щодо обстеження і розмінування земель. Він не виявив належної активності, і саме тому земельні ділянки не були оброблені, а зобов`язання за договором оренди не виконувались. Суд зазначив, що загальновідомі факти свідчать, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд не зміг зробити висновок, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації.
Що стосується посилання представника відповідача на розпорядження органів місцевого самоврядування щодо надання пільг з місцевих податків і зборів, зокрема й орендної плати за землю, суд виходив з того, що відповідно до змісту вказаних розпоряджень пільги зі сплати орендної плати стосуються земель комунальної власності, наданих в оренду, тобто відносин, у яких орендодавцем виступає територіальна громада. Натомість, вказав суд, спірна земельна ділянка, яка є предметом спору, перебуває у приватній власності позивача і не належить до земель комунальної форми власності. Відтак, на думку суду, положення вказаних розпоряджень щодо звільнення від орендної плати на ці відносини не поширюються. Щодо вказівки у розпорядженнях на те, що окремі земельні ділянки не є об`єктом оподаткування у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами, суд зазначив, що йдеться саме про потенційну загрозу, яка сама по собі не свідчить про наявність фактичного забруднення, яке б унеможливлювало використання спірної земельної ділянки за її цільовим призначенням. При цьому суд вказав, що відповідачами не надано жодного акту технічного обстеження, сертифіката чи іншого документа, що підтверджував би реальний техногенний стан ґрунту або визнання спірної земельної ділянки непридатною до використання за 2023 та 2024 роки.
Щодо посилання представника відповідача на здійснення досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, суд зазначив, що з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року вбачається, що розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 438 КК України – порушення законів і звичаїв війни. Як вказав суд, вказане кримінальне провадження стосується саме фактів воєнних злочинів та пошкодження (або викрадення) майна підприємства, а не придатності або непридатності до використання впродовж 2023 та 2024 років конкретної орендованої земельної ділянки. Жодних доказів того, що за результатами досудового розслідування або у межах проведених слідчих дій спірна земельна ділянка була визнана такою, що не може використовуватись за цільовим призначенням, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена земельна ділянка оголошена небезпечною для сільськогосподарського використання або на неї накладено санітарні, техногенні чи екологічні обмеження. Відтак, зазначив суд, сам факт наявності відкритого досудового розслідування не може вважатися належним доказом, який би звільняв відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати або слугував підставою для невиконання договору за вказані два роки. 
Також суд зазначив, що за веб-адресою https://mine.dsns.gov.ua/ розміщено інтерактивну мапу територій, які потенційно можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами. Вказана мапа дозволяє здійснювати огляд інформації у реальному часі та відображає актуальні на момент огляду дані щодо ймовірних небезпечних ділянок. Разом з тим, як вказав суд, зазначена мапа не містить історичних даних про стан територій у минулі періоди часу, зокрема на період, який є предметом судового розгляду, а також не підтверджує факт реального забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, а лише відображає потенційний ризик такого забруднення. 
Що стосується посилання представника відповідача на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області №?66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року як на доказ неможливості використання спірних земельних ділянок за цільовим призначенням впродовж 2023 та 2024 років у розумінні положень ст.ст.617, 651, 762 ЦК України, суд вказав, що наведений документ не доводить належним чином факту дії обставин непереборної сили, не підтверджує виникнення правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконання грошового зобов`язання за договорами оренди землі, за вказані два роки.
Щодо посилань позивача про виникнення заборгованості з орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою впродовж 2022 року, суд враховував, що вищенаведені обставини стосовно перебування спірних земельних ділянок на території, яка була тимчасово окупованою в період з 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року, та з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року, свідчать про те, що орендар ТОВ "ЮТС-Агропродукт" не міг користуватися нею впродовж вказаного періоду із незалежних від нього причин і як наслідок, з урахуванням сезонного виду господарства, не міг провести посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю. Такі обставини, на думку суду, свідчать про необхідність застосування в даному випадку положень ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. На цій підставі, вказав суд, доводи позивача у цій частині суд визнає необґрунтованими. 
Однак вказане, на думку суду, не впливає на наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання договору оренди, адже в даному випадку невиплата орендної плати в повному обсязі за 2023 рік та 2024 рік утворює систематичність порушення строків сплати орендної плати. Відтак, як зазначив суд, орендар повинен був нарахувати та сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 652683600:02:016:0020 у розмірі 22 379,47 грн за 2023 рік та у такому ж розмірі за 2024 рік, а також за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6520983700:02:001:1004 у розмірі 24 870,75 грн за 2023 рік та у такому ж розмірі за 2024 рік, і за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6520983700:02:001:1005 у розмірі 24 870,75 грн за 2023 рік та у такому ж розмірі за 2024 рік, проте цього не виконав. А тому, як вказав суд, вказана заборгованість є підтвердженням істотного порушення орендарем умов договору оренди землі та відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" та ст.651 ЦК України є підставою для його дострокового розірвання. 
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд вказав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" та ст.651 ЦК України. Водночас у матеріалах справи відсутні докази, що несплата за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.
При вирішенні даного спору суд також враховував, що відповідач ТОВ "Ютс-Агропродукт", заперечуючи проти розірвання договору оренди землі та одночасно наполягаючи на відсутності у нього обов`язку сплачувати орендну плату, не пропонує жодних шляхів врегулювання ситуації, не обґрунтовує можливості чи строків поновлення платежів, не подає будь-якого реалістичного плану подальшого користування спірною земельною ділянкою. Така пасивна позиція не лише позбавляє позивача права на отримання доходу з належного йому об`єкта приватної власності, але й призводить до залишення земельної ділянки в стані господарської ізоляції на невизначений час, коли власник позбавлений реальної можливості як самостійно її використовувати, так і передати в оренду іншому добросовісному користувачу. Такий стан речей, на думку суду, є неприпустимим як з точки зору охорони прав орендодавця, так і з огляду на суспільно значущу потребу у стабільному сільськогосподарському виробництві в умовах воєнного стану, коли збереження та ефективне використання земельного фонду країни набуває особливої ваги для забезпечення продовольчої безпеки держави.

На вказане рішення відповідач ТОВ "Ютс-Агропродукт" подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому він послався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, який триває дотепер, окупацією території Херсонської області, на якій розташовані орендовані земельні ділянки, забрудненням вказаних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами та потребою у їх розмінуванні, включенням відповідача до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, невідновленням до сих пір діяльності відповідача, знищенням та викраденням військовими рф майна відповідача. Вказані обставини, як вказав скаржник, підтверджуються наявними доказами, зокрема, Інтерактивною картою ДСНС, листом Головного управління ДСНС України у Херсонській області №66 03-2942/66 16/3 від 11.06.2025, рішенням XIV сесії Херсонської обласної ради від 23 грудня 2022 року № 491 "Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин", розпорядженнями Бериславської міської військової адміністрації.
Також вказав, що суд порушив процесуальний розгляд заяви про відвід. Так, 13 червня 2025 року відповідачем було подано відвід судді Сікорі О.О. на підставі п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України, де зазначено в обґрунтування те, що у даній справі було порушено порядок визначення судді для її розгляду. Проте, 13 червня 2025 року суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О., в провадженні якого перебувала справа, залишив вказаний відвід без розгляду, не враховуючи, що вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України. Порушення порядку визначення судді для розгляду справи передбаченого ст. 36, 40 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 376 ЦПК України.
Також зазначив, що суд не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду по справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20, № 911/654/21, № 916/599/23, № 650/3776/24.
Справу було призначено до апеляційного розгляду на 11.05.2026 року о 08:05 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності. 

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 
Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Бериславського району Херсонської області, а саме: земельної ділянки кадастровий номер 652683600:02:016:0020, площею 9,67 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративно-територіальних межах Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області; земельної ділянки кадастровий номер 6520983700:02:001:1004, площею 4,5898 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративно-територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області; земельної ділянки кадастровий номер 6520983700:02:001:1005, площею 5,9972 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративно-територіальних межах Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Право власності Позивача на зазначені земельні ділянки виникло в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 та підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08 травня 2019 року, а також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер 652683600:02:016:0020 площею 9,67 га
30 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передала орендарю в строкове платне користування зазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення.
Договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Бериславському районі, про що 30 жовтня 2011 року внесено запис №652060004000701 до Державного реєстру земель, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - запис про інше речове право №31457107 від 21 січня 2015 року.
19 грудня 2014 року між ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" та Приватним підприємством "ЮТС-Агропродукт Плюс" укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, унаслідок чого новий орендар набув усіх прав та обов`язків за договором оренди землі.
28 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , ПП "ЮТС-Агропродукт Плюс" та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" укладено додаткову угоду №900214, відповідно до якої права та обов`язки орендаря передано ТОВ "ЮТС-Агропродукт", що підтверджується також актом приймання-передачі земельної ділянки.
13 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" укладено додаткову угоду №900214-4, відповідно до якої ОСОБА_1 як спадкоємець вступив у права та обов`язки орендодавця за договором оренди.
28 листопада 2019 року та 28 жовтня 2020 року між сторонами укладено додаткові угоди, якими змінено умови договору оренди, зокрема продовжено строк дії договору та змінено розмір орендної плати.
Строк дії договору оренди визначено до 30 листопада 2032 року.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 292 542,16 грн.
Відповідно до умов договору оренди у новій редакції розмір орендної плати становить 7,65% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 22 379,47 грн на рік.
Орендна плата підлягає внесенню орендарем у період з 01 серпня до 31 грудня кожного року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендодавця, виплати через касу підприємства або шляхом поштового переказу.
Починаючи з 2022 року орендар орендну плату не сплачує. Заборгованість зі сплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою становить: за 2022 рік – 22 379,47 грн; за 2023 рік – 22 379,47 грн; за 2024 рік – 22 379,47 грн. 
Загальна сума несплаченої орендної плати становить 67 138,41 грн.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер 6520983700:02:001:1004 площею 4,5898 га
16 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – запис №3946609 від 16 грудня 2013 року.
20 січня 2015 року укладено договір про заміну сторони, відповідно до якого права орендаря перейшли до ПП "ЮТС-Агропродукт Плюс".
28 грудня 2017 року між сторонами укладено додаткову угоду №1700218, відповідно до якої права та обов`язки орендаря перейшли до ТОВ "ЮТС-Агропродукт".
18 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" укладено додаткову угоду №1700218-2, за умовами якої позивач вступив у права орендодавця як спадкоємець.
28 жовтня 2020 року укладено додаткову угоду №1700218-2-1, якою сторони змінили умови договору, зокрема строк дії договору та розмір орендної плати.
Строк дії договору оренди визначено до 30 листопада 2032 року.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 350 786,37 грн.
Розмір орендної плати становить 7,09% від нормативної грошової оцінки, що складає 24 870,75 грн на рік.
Орендна плата підлягає внесенню з 01 серпня до 31 грудня кожного року.
Починаючи з 2022 року орендар орендну плату не сплачує.
Заборгованість становить: за 2022 рік – 24 870,75 грн; за 2023 рік – 24 870,75 грн; за 2024 рік – 24 870,75 грн. Загальна сума заборгованості складає 74 612,25 грн.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер 6520983700:02:001:1005 площею 5,9972 га
16 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – запис №3945370 від 16 грудня 2013 року.
20 січня 2015 року укладено договір про заміну сторони, за умовами якого права орендаря перейшли до ПП "ЮТС-Агропродукт Плюс".
28 грудня 2017 року між сторонами укладено додаткову угоду №1700108, відповідно до якої права та обов`язки орендаря перейшли до ТОВ "ЮТС-Агропродукт".
27 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №1700108-3, відповідно до якої ОСОБА_1 вступив у права орендодавця.
28 жовтня 2020 року сторони уклали додаткову угоду, якою змінено умови договору та продовжено строк його дії.
Строк дії договору оренди визначено до 30 листопада 2032 року.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 350 786,37 грн.
Розмір орендної плати становить 7,09% від нормативної грошової оцінки, що дорівнює 24 870,75 грн на рік.
Починаючи з 2022 року орендна плата не сплачується.
Заборгованість становить: за 2022 рік – 24 870,75 грн; за 2023 рік – 24 870,75 грн; за 2024 рік – 24 870,75 грн. Загальна сума заборгованості складає 74 612,25 грн.

Загальна сума несплаченої орендної плати за користування трьома земельними ділянками становить 216 362,91 грн.

08 червня 2025 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право оренди зазначених земельних ділянок відчужено ТОВ "ЮТС-Агропродукт" на користь ТОВ "Перемога-Плюс" на підставі договорів купівлі-продажу права оренди від 17 квітня 2025 року №1704/25-23 та №1704/25-26.

Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Додола 2021" від 12 травня 2025 року у користуванні цього товариства на праві оренди перебувають земельні ділянки приватної та комунальної власності на території Бериславського району Херсонської області, зокрема в межах Новорайської, Борозенської та Милівської територіальних громад. Після деокупації Херсонської області 11 листопада 2022 року товариство відновило господарську діяльність на зазначеній території та продовжило її здійснення.
У разі виявлення потенційної загрози безпечному використанню земельних ділянок проводився огляд таких ділянок на предмет наявності вибухонебезпечних предметів із залученням фахівців. Для проведення відповідних обстежень товариство співпрацювало на договірній основі з дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» – Державним підприємством "Укроборонсервіс", а також користувалося послугами гуманітарного розмінування, що надавали місцеві територіальні громади. На переважній більшості обстежених земельних ділянок вибухонебезпечні предмети виявлені не були. Вказані обстеження проводилися з початку 2023 року.
Також у листі зазначено, що орендна плата згідно з договорами оренди земельних ділянок приватної та комунальної власності за 2023–2024 роки, а в окремих випадках і за 2025 рік, виплачена у повному обсязі.
Крім того, для ведення господарської діяльності, вирощування сільськогосподарських культур та обліку валових зборів товариством щорічно подаються звіти за формою №29-сг до Державної служби статистики України.

Відповідно до листа-довідки Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 30 травня 2025 року № 01-12/1053/25, наданого на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_3 від 21 травня 2025 року № 1/21-05/2025, Новорайська сільська військова адміністрація повідомила інформацію щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення (земельних часток (паїв)), які належать громадянам-власникам та перебувають в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт".
Згідно з відомостями, наведеними у доданій до листа таблиці, серед іншого зазначено земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_1 , з кадастровим номером 6520683600:02:016:0020, площею 9,6700 га.
При цьому у вказаному листі-довідці Новорайська сільська військова адміністрація Бериславського району Херсонської області повідомила, що зазначена земельна ділянка не віднесена до ділянок, які є забрудненими або ймовірно забрудненими вибухонебезпечними предметами.
Також у листі зазначено, що безпосередньо представниками Новорайської сільської військової адміністрації огляд (обстеження) зазначених земельних ділянок не проводився.

Відповідно до розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", до відповідного переліку було включено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" (код ЄДРПОУ 41101589), юридична адреса: вул. Промислова, буд. 3, с. Новорайськ, Новорайська сільська територіальна громада, Бериславський район. Зазначене розпорядження підлягало затвердженню на сесії обласної ради, що прямо вказано в пункті 2 цього нормативного акта. 

Також встановлено, що сертифікат Торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин щодо виконання зобов`язань за договором оренди землі відповідачем не отримувався. Повідомлень орендодавцю про неможливість використання земельної ділянки або про настання обставин непереборної сили відповідачем не надсилалося.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, офіційно засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою для введення воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, визнається форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). ТПП України підтвердила, що 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України — порушення законів та звичаїв війни.
Перший епізод зареєстровано на підставі самостійного виявлення прокурором відповідної інформації. У ньому зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно об 12:00 годині невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ "ЮТС-Агропродукт", яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки — зокрема автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_3 — на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, оголошеного президентом російської федерації ОСОБА_4 , що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції.
Другий епізод внесено до ЄРДР 17 червня 2022 року на підставі заяви ТОВ "ЮТС-Агропродукт". Згідно з викладеними в ній обставинами, у зв`язку з тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації території Херсонської області, зокрема Бериславського району, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області. 

Відповідно до листа Головного управління ДСНС України у Херсонській області № № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року, направленого у відповідь на звернення ТОВ "ЮТС-Агропродукт", піротехнічні розрахунки ДСНС до проведення робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) на земельних ділянках, орендованих товариством на території Бериславського району Херсонської області, не залучались, а самі роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами.
При цьому зазначено, що ймовірно, вищевказані земельні ділянки можуть бути потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Окремо наголошено, що у зв`язку із щоденними обстрілами з боку збройних сил російської федерації різними типами озброєння, Головне управління не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на даних територіях.
У зв`язку з викладеним, ДСНС рекомендувало товариству звернутися до Херсонської обласної військової адміністрації, яка, згідно з розпорядженням від 6 березня 2023 року №?101, визначає пріоритетність заходів із розмінування, координує їх виконання і може підтвердити статус відповідних територій.

Відповідно до розпорядження начальника Бериславської міської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 06 листопада 2023 року № 343 "Про надання пільг товариству з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" із місцевих податків та зборів на території Бериславської міської територіальної громади на 2023 рік» ТОВ "ЮТС-Агропродукт" (код ЄДРПОУ 41101589) надано пільги зі сплати місцевих податків та зборів у частині земельного податку, орендної плати за землі комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб за 2023 рік, за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.
Цим же розпорядженням визнано, що земельні ділянки, які перебувають у користуванні ТОВ "ЮТС-Агропродукт" на території Бериславської міської територіальної громади, є непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, та у 2023 році не є об`єктом оподаткування на території деокупованої Бериславської міської територіальної громади у період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року. 

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. 

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст.526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 

За положеннями ст.651 ЦК України ("Підстави для зміни або розірвання договору"):
--- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1);
--- договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2);
--- у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина 3).

За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За положеннями ст.ст.21, 22 вказаного Закону орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ст.23 вказаного Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

За положеннями ст.24 вказаного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Статтею 96 ЗК України серед обов`язків землекористувачів передбачений такий, як обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею (п."в" ч.1). 

На підставі ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24, 25 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. 
Аналогічна умова зазначена в Договорі оренди землі. 

Відповідно до пункту "д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

У постанові від 25.06.2025 року у справі № 610/941/24 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок:
"У ч.2 ст.651 ЦК України використано формулу закінчення "та в інших випадках", що дозволяє зробити висновок, що правило, викладене у цій правовій нормі, не може бути скасоване (ані спеціальним законодавством, ані домовленістю сторін), а може бути винятково доповнене – спеціальним законодавством або домовленістю сторін.
З наведеного можна зробити висновок, що приписи про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та правила ч.2 ст.651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки – доповнюють одні одних. 
Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24". 

Також у вказаній вище постанові зазначено: 
"Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як "систематичність" та "несплату", зокрема, орендної плати … під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття "систематичність" у подібних правовідносинах є усталеною". 

Також у вказаній постанові Верховний Суд висловив свою позицію щодо розірвання договору оренди землі на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, а також на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.

Так, щодо розірвання договору оренди землі на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України Верховний Суд зазначив: 
"Щодо поняття "несплата", вжите у п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Такий висновок є логічним та виправданим, оскільки поняття "несплата" та "недоплата" не є тотожними. Оскільки в конструкції згаданої правової норми не наведено жодного означення до слова "несплата", можна виснувати, що законодавець у згаданій правовій нормі не передбачив жодної альтернативи повної несплати, тобто не визначив, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є не лише систематична несплата, а й систематична недоплата орендної плати. До того ж потрібно враховувати, що розмір недоплати може варіюватися орієнтовно від 1 % до 99 % суми належної орендної плати, що не може не впливати на ступінь порушення прав власника землі та оцінку істотності такого порушення. Протилежне розуміння, а саме якщо вважати підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом "д" ч.1 ст.141 ЗК України, зокрема й сплату орендної плати не в повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), навряд чи буде справедливим та розумним, оскільки під дію цієї спеціальної норми права підпадатимуть і незначні (неістотні) порушення, наприклад систематична недоплата 1,00 грн зі 10 000,00 грн орендної плати. За таких обставин суди будуть змушені на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України розривати договори оренди землі всупереч принципу збереження договору".

Щодо розірвання договору оренди землі на підставі ч.2 ст.651 ЦК України Верховний Суд зазначив:
"Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії – "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору". Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. … 
Головна ідея, на якій ґрунтується правило ч.2 ст.651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору. …
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові (від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23) зазначала, що у разі, якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, а загальне правило ч.2 ст.651 ЦК України – у разі істотності порушення договору іншою стороною.
Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.
Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.
Верховний Суд ураховує, що у контексті ч.2 ст.651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У п."д" ч.1 ст.141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати".
Таким чином розірвання договору оренди землі можливе як на підставі п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, так і на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. У першому випадку (п."д" ч.1 ст.141 ЗК України) мають бути доведені два та більше випадки повної несплати орендної плати. У другому ж випадку (ч.2 ст.651 ЦК України) має бути доведено істотне порушення умов договору, наприклад, якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував. 

У постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 388/647/17 зроблено такий висновок: "у своєму висновку суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичності несплати СПС "Степ" орендної плати й відповідно підстав для розірвання договору оренди, оскільки відповідач сплатив, а ОСОБА_2 та у подальшому позивач ОСОБА_1 отримали орендну плату наперед. Доводи касаційної скарги про систематичну несплату відповідачем орендної плати не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, так як зводяться до переоцінки доказів, такі доводи були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження. Суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_2 орендної плати наперед за 2014-2016 роки та отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2015-2016 роки". 

У цій справі відсутні докази отримання позивачем орендної плати наперед, проти цього відповідач не заперечує.

Щодо суті спору

Відповідач по суті заперечує проти позовних вимог, вказуючи про те, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, який триває дотепер, окупацією території Херсонської області, на якій розташована орендована земельна ділянка, включенням відповідача до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, невідновленням до сих пір діяльності відповідача, знищенням та викраденням військовими рф майна відповідача, що, на думку відповідача, обумовлює неможливість виконання підприємством своїх обов`язків за договором оренди, а також через неможливість доступу до орендованих земельних ділянок, які були забруднені вибухонебезпечними предметами. На думку відповідача позов не може бути задоволений, оскільки невиплата орендної плати є результатом непереборної сили, що унеможливлює виконання зобов`язань.

У цій справі сторонами по суті не заперечується, і з приводу цього спір відсутній, що з огляду на розмір нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок та розміру відповідної орендної плати у процентному відношенні до нормативної грошової оцінки земельних ділянок (292 542,16 грн і 7,65% – земельна ділянка з кадастровим номером 652683600:02:016:0020, 350 786,37 грн і 7,09% – земельна ділянка з кадастровим номером 6520983700:02:001:1004, а також 350 786,37 грн і 7,09% – земельна ділянка з кадастровим номером 6520983700:02:001:1005), сума орендної плати складає: за земельну ділянку з кадастровим номером 652683600:02:016:0020 – 22 379,47 грн за рік (292 542,16 грн х 7,65%) і 67 138,41 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки); за земельну ділянку з кадастровим номером 6520983700:02:001:1004 – 24 870,75 грн за рік (350 786,37 грн х 7,09%) і 74 612,25 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки); за земельну ділянку з кадастровим номером 6520983700:02:001:1005 – 24 870,75 грн за рік (350 786,37 грн х 7,09%) і 74 612,25 грн за три роки (2022, 2023, 2024 роки). Відтак, відповідно до умов договору оренди орендар повинен був сплатити орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки за вказані три земельні ділянки орендну плату в загальному розмірі 216 362,91 грн (67 138,41 грн + 74 612,25 грн + 74 612,25 грн), однак цього не виконав. Отже, загальна сума заборгованості становить 216 362,91 грн. 

У справі встановлено, що спірні земельні ділянки розташовані на території Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка перебувала в тимчасовій окупації з 03 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року, а також на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, Новорайської селищної територіальної громади, яка перебувала в тимчасовій окупації з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року. 

Зазначене підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вказане підтверджується також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, який є чинним. 

Згідно із ч.4 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У позові зазначено про те, що відповідач не сплатив орендну плату за вказаним договором оренди землі за 2022-2024 роки. По суті відповідач цей факт не заперечив. 

28 лютого 2022 року Торгово-Промислова Палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо військової агресії російської федерації проти України як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану. Таким чином, ОСОБА_5 підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022).

Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"). 

У постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22 викладено наступні висновки:
--- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;
--- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;
--- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 у справі № 922/999/22 викладено наступні висновки:
--- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні";
--- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;
--- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
--- Суд зазначає, що вищенаведені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" мають загальний характер та підлягають застосуванню, у тому числі до орендних правовідносин (у питанні звільнення від сплати орендної плати на підставі форс-мажорних обставин з огляду на введення воєнного стану), що підтверджується також і висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 916/1788/22.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма ч.6 ст.762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи зазначене, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в 2022 році орендар був позбавлений можливості використовувати спірні земельні ділянки для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати. Адже, як правильно зазначив суд, вказані земельні ділянки були тимчасово окупованими в 2022 році, що свідчать про те, що орендар ТОВ "ЮТС-Агропродукт" не міг користуватися ними впродовж вказаного періоду із незалежних від нього причин і, як наслідок, з урахуванням сезонного виду господарства, не міг провести посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю. Такі обставини, як правильно вказав суд, свідчать про необхідність застосування в даному випадку положень ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. На цій підставі, як обґрунтовано вказав суд, вказані вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають. 

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельних ділянок. 

Як зазначалося, підставою розірвання договору оренди землі згідно з п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, як підстава позову, є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи й дав належну оцінку зібраним доказам, а тому прийшов до вірного висновку про те, що у справі відсутні докази сплати відповідачем орендної плати на користь позивача, крім 2022 року, за який вина орендаря у несплаті орендної плати відсутня, також за 2023 та 2024 роки за умовами договору оренди землі. 

Також суд обґрунтовано встановив, що відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість у 2023 та 2024 роках використовувати орендовані земельні ділянки у своїй господарській діяльності, адже матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували, що земельні ділянки не могли бути використані за їх цільовим призначенням. При цьому апеляційний суд враховує, що в 2023 та 2024 роках правобережжя Херсонської області, на якій розташовані спірні земельні ділянки, після деокупації 11.11.2022 року, були вільні від окупантів, лінія фронту з часу деокупації по суті проходить по руслу річки Дніпро, що в певній мірі є стабілізуючим фактором. Також, як правильно вказав суд, відповідач не звертався до позивачки з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі. 

Також суд правильно встановив необґрунтованість посилань відповідача на воєнний стан та лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, оскільки, як вказав суд, відповідач не надав доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташована орендована земельна ділянка; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства у 2023-2024 роках. Суд правильно зазначив, що відповідач не надав доказів того, що підприємство у 2023-2024 роках зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, він не довів існування в зазначений період форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023, 2024 роки, також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин.

Також суд правомірно звернув увагу на те, що той факт, що відповідачем не здійснювалася посівна кампанія в 2023 році та в 2024 році, не може свідчити про те, що таке рішення відповідача було обумовлене саме обставинами непереборної сили та його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договором оренди. 

Також суд обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, пов`язані із потенційним замінуванням, про які зазначає відповідач, не можуть свідчити про існування для нього об`єктивних перешкод у використанні даних земельних ділянок. Адже процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, як вказав суд, передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Однак цього зроблено не було. Суд правильно зазначив, що загальновідомі факти свідчать про те, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд правомірно не зміг зробити висновок, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації. 

Апеляційний суд враховує й те, і на це також обґрунтовано послався суд першої інстанції, що з боку відповідача не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були. 

Встановивши, що відповідач систематично не виконував свого обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, суд дійшов правильного висновку про розірвання договору оренди. 

Крім того, розглядаючи вказаний спір, суд апеляційної інстанції також враховує наступне.

Позивач є власником земельних ділянок. Як орендодавець він передав їх в оренду відповідачу ТОВ "ЮТС-Агропродукт", очікуючи від останнього сплати орендної плати. Тобто, для позивача єдиним призначенням спірних земельних ділянок є отримання відповідного доходу: або в результаті передання їх в оренду, або в результаті самообробітку. Відповідач, орендуючи землю, також має на меті отримання прибутку. Проте між власником землі та її орендарем існує суттєва різниця: орендодавець виступає у якості власника землі, він вже має її у своїй власності, а орендар лише планує отримати дохід від оренди землі. Таким чином, неотримання орендодавцем орендної плати за свою землю по суті позбавляє його своєї власності. 

У цій справі, як вбачається, відмова в задоволенні позовних вимог з підстав несплати орендної плати за 2023, 2024 роки по суті буде означати позбавлення позивача його орендної плати за свою землю та/або у позбавленні його права на повернення земельних ділянок від орендаря внаслідок несплати останнім орендної плати за вказаних обставин. Тобто, позивач по суті буде позбавлений (тимчасово на невизначений час або взагалі) своєї власності: з одного боку, земельні ділянки будуть належати на праві оренди орендареві і позивач їх не отримає у своє володіння, а, з іншого боку, і орендна плата йому не буде сплачена. Отже, за таких обставин орендодавець хоча і буде вважатися формальним власником земельних ділянок, однак по суті жодного зиску з цього мати не буде. Саме така ситуація і склалася за обставинами справи, адже повномасштабна війна рф проти нашої держави триває вже більше 4 років і час її завершення, як і час повоєнного відновлення, наразі невідомі. Таким чином, гіпотетична відмова в позові призведе до того, що позивач, як орендодавець, як за минулий час, так і наперед на невизначений час буде позбавлений своєї власності, що по суті означає порушення справедливого балансу між інтересами орендаря та інтересами позивача як орендодавця, оскільки позивач буде фактично позбавлений як своєї землі, так і орендної плати, в той час як відповідач жодних обтяжень нести не буде.

У випадку ж задоволення позову про розірвання договору оренди землі кожна зі сторін залишається при своїх інтересах, зокрема і відповідач, відносно якого, за обставинами справи, не доведено, що він буде нести якийсь надмірний тягар.

Крім систематичної несплати орендної плати, підставою позову позивач вказав і ч.2 ст.651 ЦК України (істотне порушення договору орендарем). Апеляційний суд вважає, що за обставинами справи також наявне істотне порушення орендарем умов договору, адже, як зазначено, внаслідок несплати орендної плати орендодавець значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору.

Отже, наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог про розірвання договору оренди землі, а рішення суду є законним і обґрунтованим.

Такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 25.06.2025 року у справі № 610/941/24, в якій погодився з тим, що у відповідача відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2022 рік, оскільки орендар не міг користуватися в цей час земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, не провів посівну компанію та компанію зі збору врожаю, що розташована на території Харківської області, яка у період з 28 лютого по 11 вересня 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Натомість, погодився з тим, що за 2023 рік орендна плата має бути виплачена.

Колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 21.01.2026 року у справі № 650/3776/24 про залишення без змін постанови суду апеляційної інстанції від 09 квітня 2025 року, якою було скасовано рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 січня 2025 року й ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати через звільнення відповідача від відповідальності за несплату орендної плати у 2022, 2023 роках внаслідок наявності обставин непереборної сили, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди. При цьому колегія суддів не встановила подібність правовідносин у цій справі та справі № 650/3776/24. 

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом доведення факту неможливості виконувати зобов`язання за договором оренди землі, оскільки, як вказав скаржник, це підтверджується тимчасовою окупацією території Херсонської області, де розташована земельна ділянка, відповідними розпорядженнями військової адміністрації, якими визначено, що земельні ділянки не придатні до їх використання через потенційне забруднення, листом Головного Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 11 червня 2025 року № 6603-2942/6616/3. При цьому апеляційний суд враховує те, що самі по собі вказані посилання без надання належних доказів на підтвердження неможливості виконання відповідних зобов`язань за договором оренди землі у 2023, 2024 роках не можуть свідчити про очевидну неможливість використання у вказаний період земельної ділянки відповідачем у своїй господарській діяльності. Також суд апеляційної інстанції враховує те, що матеріали справи не містять сертифікату, який був би виданий за зверненням ТОВ "ЮТС-Агропродукт", не містять належних доказів на підтвердження того, що підприємство у 2023, 2024 роках зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що воно було позбавлено можливості виконувати свої зобов`язання за договором оренди. Також, наведені розпорядження місцевої військової адміністрації (якими надавались податкові пільги із сплати місцевих податків та/або зборів у зв`язку з визнанням земельних ділянок непридатними для використання через імовірну загрозу їх забруднення вибухонебезпечними предметами) не звільняють ані ТОВ "ЮТС-Агропродукт", ані ТОВ "Перемога-Плюс", як нового орендаря, від обов`язку сплати орендної плати за спірні земельні ділянки, які є приватною власністю і не віднесені до земель комунальної форми власності за вказаний період, а потенційна загроза забруднення не може тлумачитися як безумовна підстава для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором оренди. Крім того, зміст листа ГУ ДСУНС у Херсонській області від 11 червня 2025 року № 6603-2942/6616/3 не підтверджує наявності обставин, які б виключали відповідальність відповідача за невиконання умов договорів оренди землі. Що ж до посилань скаржника на неможливість використання земельної ділянки через її забрудненість, то вони підлягають відхиленню, оскільки, як вже було зазначено, процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Однак цього зроблено не було. Тому в даному випадку суд правомірно не зміг зробити висновок, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації. Апеляційний суд враховує, що потенційна загроза забруднення не може тлумачитися як безумовна підстава для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на Лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що матеріали справи не містять сертифікату, який був би виданий за зверненням ТОВ "ЮТС-Агропродукт", не містять належних доказів на підтвердження того, що підприємство у 2023, 2024 роках зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що воно було позбавлено у вказаний період можливості виконувати свої зобов`язання за договором оренди.

Також підлягають відхиленню посилання на порушення судом процесуального розгляду заяви про відвід. При цьому суд апеляційної інстанції враховує наступне. Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем було подано відвід судді Сікорі О.О., в обґрунтування якої зазначено, що у даній справі було порушено порядок визначення судді для її розгляду, порушення порядку автоматизованого розподілу судової справи, що виявилося у нібито невідповідності у хронології між реєстрацією позовної заяви та часом проведення розподілу справи між суддями. 13 червня 2025 року суддя Сікора О.О., в провадженні якого перебуває справа, залишив вказаний відвід без розгляду з підстав того, що твердження заявника про те, що розподіл відбувся раніше реєстрації процесуального документа, є об`єктивно неправдивим. При цьому суд зазначив, що доводи заявника не лише не підтверджені жодними доказами, а й суперечать об`єктивним даним автоматизованої системи, і свідчать про навмисне викривлення фактичних обставин. Суд звернув увагу, що в діях представника відповідача вбачається свідоме прагнення вплинути на порядок визначення складу суду поза межами, передбаченими цивільним процесуальним законодавством. На думку суду, поведінка, яка полягає у системному поданні необґрунтованих заяв про відвід судді за обставин, які не підтверджуються жодними фактичними чи технічними даними, може бути розцінена як спроба маніпулювання механізмом розподілу справ з метою досягнення зміни складу суду, що не допускається в правовій державі. Суд наголосив, що будь-які заяви чи дії, спрямовані на довільну зміну складу суду, не можуть бути виправдані правом на захист чи реалізацію процесуальних гарантій, коли вони вчиняються без поважної причини, без належного обґрунтування і в умовах об`єктивної відсутності підстав для відводу. З урахуванням положень ч.3 ст.44 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача про відвід судді підлягає залишенню без розгляду як така, що свідчить про зловживання процесуальними правами та спрямована на перешкоджання здійсненню правосуддя шляхом впливу на порядок визначення складу суду поза межами, передбаченими процесуальним законом. Апеляційний суд враховує, що кожна особа має право на справедливий суд, у зв`язку з чим може в повній мірі користуватися процесуальними правами. У даному ж випадку, на думку апеляційного суду, підстави відводу є необґрунтованими, враховуючи обставини, якими були обґрунтовані заяви про відвід. А тому, на думку апеляційного суду, у цій справі відсутні обґрунтовані підстави вважати, що наявні підстави для відводу судді, передбачені ст.36 ЦПК України, зокрема, що є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді чи що суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Відтак, як вважає апеляційний суд, заява про відвід подана без належного обґрунтування, тобто підстави відводу є необґрунтованими, що відповідно до п.2 ч.3 ст.376 ЦПК України виключає обов`язковість скасування рішення суду першої інстанції. Як наслідок, вказаний довід апеляційної скарги не є підставою для скасування оскаржуваного рішення. 
Також, слід залишити поза увагою й посилання на неврахування судом правових висновків Верховного Суду у релевантних правовідносинах по справах № 914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20, № 911/654/21, № 916/599/23, № 650/3776/24. При цьому апеляційний суд враховує те, що правовідносини у цій справі та у вказаних справах не є подібними. 

Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого рішення та не містять в собі підстав для його скасування, підлягають відхиленню інші доводи апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 березня 2026 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повної постанови – 11 травня 2026 року.

Головуючий     _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:      _ _ _ _ _ _ _ _ _   Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _   І.В. Склярська