Справа № 466/512/26    Головуючий у 1 інстанції: Біілінська Г.Б. 
Провадження № 33/811/987/26    Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., з участю адвоката Герасимів Богдана Ілліча, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Герасимів Богдана Ілліча на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2026 року, 
встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 13.01.2026 о 21:50 год. у м. Львові по вул.Ю.Липи, 18, будучи особою, яка керувала транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкоголь до проведення огляду на визначення стану сп`яніння уповноваженим органом поліції та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager, прилад ARHF 0060», результат позитивний - 1,46 %, чим порушив вимогип.2.10.є ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.
На зазначену постанову адвокат Герасимів Б. І. подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2026 року та провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтована доказами, а тому незаконною та упередженою оскільки вона ухвалена з явними порушеннями норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.122-4 КУпАП закрито у зв`язку відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В ході розгляду зазначеного адміністративного матеріалу судом встановлено, що ОСОБА_1 не був обізнаний про пошкодження ним інших транспортних засобів, а відтак свідомо не залишав місце дорожньо-транспортної пригоди, що виключає відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, а відтак і за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши виступ захисника адвоката Герасиміва Б.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №566043 від 14.11.2026 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, яким підтверджується час та інші обставини вчинення адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №566033 від 13.01.2026 та серії ЕПР1 №566039 від 13.01.2026 відносно ОСОБА_1 за ст.122-4, 124 КУпАП; роздруківкою із спеціального технічного засобу «Drager», прилад ARHF 0060», результат позитивний - 1,46 %., та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №566043 від 14.11.2026 року (а.с.1), ОСОБА_1 , 13.01.2026 о 21:50 год. у м. Львові по вул.Ю.Липи, 18, будучи особою, яка керувала транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав алкоголь до проведення огляду на визначення стану сп`яніння уповноваженим органом поліції та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager, прилад ARHF 0060», результат позитивний - 1,46 %, чим порушив вимогип.2.10.є ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.
Об`єктивна сторона ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
При цьому, слід зазначити, що згідно з пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційного затвердженого складу аптечки).
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б порушення ним ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки з наявних у справі доказів у їх сукупності вбачається, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги адвоката Герасимів Б.І. про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, зокрема обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
постановив:

апеляційну скаргу адвоката Герасимів Богдана Ілліча – залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА