ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 153/1583/25
Провадження № 22-ц/820/781/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 8 січня 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначило, що 1 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – ТОВ «Лінеура Україна») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4780844 (далі – кредитний договір). За умовами цього договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 10 900 грн строком на 360 днів (з 1 липня 2024 року до 25 червня 2025 року) під 1,5% у день, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. На підставі договору факторингу №31/03/2025 від 31 березня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на дату відступлення права вимоги новому кредитору (31 березня 2025 року) виникла заборгованість у розмірі 41 700 грн 13 коп., яка складається з 10 899 грн 98 коп. заборгованості за кредитом і 30 800 грн 15 коп. заборгованості за процентами. Крім того, за період з 1 квітня 2025 року до 25 червня 2025 року (86 календарних днів) товариство нарахувало проценти за користування кредитом у розмірі 14 061 грн, а тому загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором склав 55 761 грн 13 коп.
За таких обставин ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 55 761 грн 13 коп. заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 8 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором від 1 липня 2024 року №4780844 в сумі 10 899 грн 98 коп. – заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» судові витрати в розмірі 2 428 грн 58 коп., з яких 473 грн 58 коп. – витрати по сплаті судового збору та 1 955 грн – витрати на професійну правничу допомогу.
Суд керувався тим, що ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. За договором факторингу ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, внаслідок чого з нього на користь товариства слід стягнути 10 899 грн 98 коп. заборгованості за кредитом (тіло кредиту). Заявлена позивачем до стягнення сума процентів за користування кредитом є несправедливим у розумінні закону про захист прав споживачів, не відповідає засадам розумності та добросовісності, а тому розмір цих процентів слід зменшити до 13 996 грн 44 коп. Оскільки згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 сплатив указану суму боргу, то підстави для стягнення з нього заборгованості за процентами відсутні. Понесені ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цілому посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що за умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався сплатити товариству проценти за користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою – 1,5% за кожний день користування кредитом. Такі умови кредитного договору погоджені сторонами та не оспорені відповідачем, а визначений у кредитному договорі розмір процентної ставки є дійсним і відповідає вимогам норм Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів». Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткову обґрунтованість позову. Також у суду були відсутні підстави для зменшення розміру понесених позивачем витрат зі сплати судового збору та на правову допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту (тіло кредиту), а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, та не застосував норми статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ).
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає зміні в частині мотивів прийнятого рішення.
В решті апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

1 липня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 10 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (пункти 1.1, 1.2, 1.8 кредитного договору).
Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів під 1,50% в день від суми кредиту (стандартна процентна ставка, яка застосовується в межах всього строку кредиту).
Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до кредитного договору) ОСОБА_1 повинен був повернути кредит у цілому до 25 червня 2025 року.
Сторони визначили: тип процентної ставки – фіксована; періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; орієнтовну реальну річну процентну ставку на дату укладення договору за стандартною ставкою – 9 541,79% річних (пункти 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору).
Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 42462).
В день укладення кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало кредитні кошти на указаний ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів. У період з 2 серпня 2024 року до 8 листопада 2024 року ОСОБА_1 частково сплатив ТОВ «Лінеура Україна» борг за кредитним договором у розмірі 15 222 грн 71 коп.
31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №31/03/2025, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило позивачу своє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Згідно з реєстром боржників станом на 31 березня 2025 року (на день переходу права вимоги до нового кредитора) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором склала 41 700 грн 13 коп., із яких 10 899 грн 98 коп. – сума кредиту та 30 800 грн 15 коп. – сума процентів.
За період з 1 квітня 2025 року до 25 червня 2025 року (86 календарних днів) товариство нарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами у розмірі 14 061 грн.
З 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті  610 ЦК України що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому до нового кредитора переходять усі чинні права первісного кредитора. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором, у тому числі договору факторингу.
Зібрані докази вказують на те, що 1 липня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання яких останній отримав кредит у розмірі 10 900 грн. У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному кредитним договором.
Ще до закінчення строку кредитування ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у розмірі 10 899 грн 98 коп.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як нового кредитора неповернутого кредиту.
Водночас суд першої інстанції неправильно вирішив позов в частині вимог про стягнення процентів.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XIІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з 18 березня 2014 року, тобто з моменту оголошення Указу Президента України від 17 березня 2014 року 303/2014 «Про часткову мобілізацію», і триває дотепер.
На момент виконання сторонами умов кредитних договорів і винесення судом рішення у справі ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця Збройних Сил України.
Отже ОСОБА_1 відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону №2011-ХІІ звільнений від сплати процентів за користування кредитом, а тому позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення з нього 44 861 грн 15 коп. процентів не підлягає задоволенню саме з цих підстав (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18).

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Під час розгляду справи суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, хоча зробив правильні висновки по суті вирішеного спору.
У зв`язку з цим, мотивувальну частину рішення суду слід змінити.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
З огляду на те, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості за кредитним договором залишена без задоволення, на  ОСОБА_1 не можуть бути покладені судові витрати товариства в апеляційному суді.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 8 січня 2026 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Вишневський В.О.
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27