П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19651/25	

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцькиий О.В.
Дата і місце ухвалення: 21.01.2026р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :
В червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 05.05.2025р. №205050007518 про відмову в переведенні з виду на вид пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №205050007518 від 05.05.2025р. про відмову у переведенні з виду на вид. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2025р. про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, зарахувавши, при цьому, до стажу роботи на посадах державної служби періоди роботи позивача з 03.11.1992 року по 12.10.2001 року в органах внутрішніх справ України.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1211,20 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення позову ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 21.01.2026р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову 
ОСОБА_1 своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що чинним законодавством передбачено збереження права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII виключно для осіб, які не змогли реалізувати таке своє право через внесені зміни до законодавства. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і п. 10, 12 р. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. При перевірці електронної пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 має стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016р. всього 7 років 7 місяців, що не дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Також, апелянт посилається на те, що періоди роботи на посадах в період служби в органах внутрішніх справ не зараховуються до стажу роботи на посадах державної служби, оскільки зазначені посади та організації не відповідають категоріям посад державних службовців державних органів, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Зазначене не враховано судом першої інстанції під час винесенні оскаржуваного рішення.
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач стверджує, що з урахуванням періоду служби в органах внутрішніх справ станом на 01.05.2026р. її стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, складає 16 років 6 місяців 9 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, працювала у наступні періоди: 
- з 03.11.1992 року по 12.10.2001 року проходила службу в органах внутрішніх справ України (запис №10);
- з 10.11.2008 року по 27.04.2016 року працювала в Зміївському районному управлінні юстиції Харківської області (10.11.2008 року прийняла присягу державного службовця) (записи №21-28);
- з 28.04.2016 року по 05.03.2025 року працювала державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (записи №29-40).
На підтвердження факту проходження служби позивачем в органах внутрішніх справ на посадах атестованого складу у період з 03.11.1992 року по 12.10.2001 року до суду надано довідку від 27.07.2021 року, видану ЛК ГУМВСУ у Луганській області.
20.03.2025 року позивач звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. 
Розгляд документів, наданих до заяви від 20.03.2025 року для перерахунку пенсії позивача, провадився за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням якого від 24.03.2025р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України №889-VIII.
Водночас, при перевірці електронної пенсійної справи встановлено, що позивач має стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016р. всього 7 років 7 місяців, що не дає право на призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII. 
Внаслідок вказаних обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було винесено рішення від 05.05.2025р. №205050007518 про відмову у переведенні з виду на вид.
За позицією територіального органу ПФУ, періоди служби в органах внутрішніх справ не зараховуються до стажу роботи на посадах державної служби, оскільки зазначені посади та організації не відповідають категоріям посад державних службовців державних органів, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ.
Вважаючи вказане рішення протиправним ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов та скасовуючи спірне рішення ГУ ПФУ в Одеській області, визнав обґрунтованими твердження позивача про те, що до стажу роботи на посадах державної служби підлягають зарахуванню періоди проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ України з 03.11.1992 року по 12.10.2001 року. При здійсненні такого висновку судом враховано правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 19.12.2023р. по справі №600/947/23-а. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що стаж державної служби позивача, відповідно до відомостей її трудової книжки, становить понад 10 років станом на 01.05.2016 року, та понад 20 років незалежно від місця роботи на час досягнення необхідного віку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV передбачено такі види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Право пенсіонера на переведення з одного виду пенсії на інший встановлено частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016р. регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII (далі - Закон №3723-XII).
Згідно ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
З 01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII.
Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.
Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018р. у справі № 676/4235/17.
Суд, також, зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016р. обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п. 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII).
Стаж державної служби до 01.05.2016р. обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994р., та додатку до нього.
Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 03.11.1992 року по 12.10.2001 року проходила службу в органах внутрішніх справ України.
Як вже зазначалося, факт проходження служби позивачем в органах внутрішніх справ на посадах атестованого складу у період з 03.11.1992 року по 12.10.2001 року підтверджується довідкою від 27.07.2021 року, виданою ліквідаційною комісією ГУ МВСУ у Луганській області.
А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період проходження ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ підлягає зарахуванню до стажу державної служби, внаслідок чого загальний державної служби позивача (з урахуванням 7 років 7 місяців зарахованих Головним управлінням) станом на 01.05.2016р. становить понад 10 років та понад 20 років незалежно від місця роботи на час досягнення необхідного віку, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук