ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 911/1065/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
від Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2": Черкес В.О.,
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1": Козій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі 
апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 про розстрочення виконання рішення, суддя в І інстанції Смелянець Г.Є.,
у справі №911/1065/24
за позовом: Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1"
про стягнення 11 434 243,27 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 (суддя Пінтеліна Т.Г.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 та постановою Верховного Суду від 18.12.2025 у справі №911/1065/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Нова Лінія 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" заборгованість за договором оренди в розмірі 11 434 243,27 грн та судовий збір в розмірі 171 513,65 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 у справі №911/1065/24 стягнуто з ТОВ "Нова Лінія 1" витрати на проведення судової економічної експертизи у розмірі 48 000 грн. Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 у справі №911/1065/24 стягнуто з ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” 40 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції. Додатковою постановою Верховного Суду від 13.02.2026 у справі №911/1065/24 стягнуто з ТОВ "НОВА ЛІНІЯ 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" витрати на правничу допомогу в сумі 50 000 грн.
24.02.2026 до суду першої інстанції надійшла заява про розстрочення виконання рішення, в якій ТОВ "Нова Лінія 1" просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 року у справі №911/1065/24 до 27.06.2026 року рівними частинами кожного місяця до 27 числа з врахуванням не повернутих позивачем грошових коштів в розмірі 2 257 872 грн гарантійної суми.
Заяву про розстрочення виконання рішення обґрунтовано тим, що ТОВ «НОВА ЛІНІЯ 1» є великим платником податків та підприємством, діяльність якого здійснюється в умовах воєнного стану. Відповідач зазначає, що станом на січень 2026 року у товаристві працевлаштовано 1881 особу, з яких 83 працівники з інвалідністю. За період повномасштабної війни було мобілізовано 448 працівників, яким товариство продовжує виплачувати заробітну плату. Також заявник посилається на значні обсяги сплачених податків, надання фінансової допомоги Збройним Силам України та благодійним організаціям, а також на наявність статусу критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Крім того, відповідач вказує, що арешт рахунків у межах виконавчого провадження може призвести до блокування господарської діяльності товариства, унеможливити участь у публічних закупівлях, у тому числі для потреб Збройних Сил України, а також ускладнити виплату заробітної плати працівникам та сплату податків. Також заявник зазначає, що позивачем не повернуто гарантійний платіж у сумі 2 257 872 грн, сплачений за договором оренди, та посилається на негативні наслідки військової агресії російської федерації для діяльності товариства, зокрема пошкодження та втрату контролю над окремими торговельними центрами у м. Буча, м. Херсон, м. Харків та Запорізькій області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 у справі №911/1065/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" про розстрочення виконання рішення у справі №911/1065/24 задоволено частково; розстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 року у справі №911/1065/24 до 27.06.2026 року рівними частинами кожного місяця до 27 числа, а саме: шляхом сплати кожного місяця до 27 числа, починаючи з березня 2026 року, по 2 901 439,23 грн; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Суд враховував, що відповідно до наказу Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 12.12.2025 №3042 відповідача визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Надання розстрочення дозволить відповідачу поступово виконати рішення суду без блокування господарської діяльності, виплати заробітної плати та сплати податків.
Суд також враховув, що відповідач бере участь у публічних закупівлях, у тому числі пов`язаних із забезпеченням потреб держави та військових формувань, а арешт рахунків у межах виконавчого провадження може унеможливити отримання довідок про відсутність податкової заборгованості, необхідних для такої участі, що негативно вплине на діяльність підприємства.
Заперечення позивача щодо виникнення заборгованості внаслідок неправомірних дій відповідача суд відхилив, оскільки ці обставини вже були предметом оцінки під час розгляду спору по суті. При вирішенні питання про розстрочення суд оцінює лише наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення на даний час. Не приймаються судом і доводи позивача щодо відсутності добровільного погашення боргу протягом попередніх місяців, оскільки самі по собі вони не спростовують наявності об`єктивних підстав для розстрочення виконання рішення.
Посилання позивача на інфляційні втрати та збитковість підприємства також не спростовують доцільності розстрочення, оскільки позивач не позбавлений права на звернення з окремими вимогами щодо компенсації наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.
Доводи позивача щодо подання відповідачем нового позову про визнання недійсним договору оренди не впливають на вирішення питання про розстрочення, оскільки реалізація права на звернення до суду не є предметом оцінки у межах даного провадження. Розстрочення виконання рішення не звільняє відповідача від обов`язку сплатити присуджену суму, а лише визначає порядок її поступового виконання з дотриманням балансу інтересів сторін.
Водночас вимоги відповідача щодо врахування при розстроченні гарантійного платежу у сумі 2 257 872 грн задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду заяви про розстрочення суд не переглядає розмір заборгованості, визначений рішенням суду.
За таких обставин господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та розстрочення виконання рішення до 27.06.2026 шляхом сплати рівними частинами щомісячно до 27 числа, починаючи з березня 2026 року, по 2 901 439,23 грн щомісяця.
Не погодившись з ухваленим рішення, Дочірнє підприємство "МЕГАТРАНС-2" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області Одеської області від 11.03.2026 у справі №911/1065/24 скасувати. У задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає таке:
- суд першої інстанції протиправно ухилився від надання правової оцінки ступеня вини ТОВ «Нова Лінія 1» у виникненні спору, посилаючись на те, що ці обставини вже оцінювалися під час розгляду справи по суті. Проте норми ГПК України зобов`язують суд враховувати поведінку боржника саме на стадії вирішення питання про розстрочення. Свідоме ухилення відповідача від сплати оренди протягом тривалого часу, подання штучних позовів для блокування виконання рішення (справа №916/246/26) та повна відсутність добровільних платежів свідчать про його недобросовісність, що за приписами закону є самостійною підставою для відмови у наданні розстрочки;
- оскаржувана ухвала винесена з порушенням ч. 3 ст. 331 ГПК України, оскільки суд замість аналізу обставин, що «істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення», вдався до оцінки додаткових вигод та зручностей боржника. Посилання на статус «критично важливого підприємства» та гіпотетичні ризики арешту рахунків мають характер припущень і не підтверджені належними доказами. Суд припустився підміни понять, трактуючи бажання боржника уникнути незручностей у господарській діяльності як об`єктивну неможливість виконання судового акта;
- суд дійшов необґрунтованого висновку про «скрутний фінансовий стан» відповідача, проігнорувавши надані позивачем докази з сервісу «Opendatabot» та фінансову звітність ТОВ «Нова Лінія 1». Згідно з цими даними, за 2025 рік дохід відповідача перевищив 4,2 млрд грн, а чистий прибуток склав понад 246 млн грн при коефіцієнті ліквідності 1,81. За наявності таких показників стягнення суми близько 11 млн грн не може вважатися надмірним тягарем, а надання розстрочки платоспроможному суб`єкту є формою необґрунтованого кредитування боржника за рахунок стягувача;
- при постановленні ухвали суд порушив принцип балансу інтересів сторін, повністю проігнорувавши критичний стан ДП «Мегатранс-2», яке за підсумками 2025 року отримало чистий збиток у розмірі -6 297 095,00 грн. Єдиним джерелом доходу позивача є оренда торгово-сервісного комплексу, а основним дебітором є саме відповідач, борг якого становить понад 95% всієї дебіторської заборгованості підприємства. Надання розстрочки прибутковому відповідачу за рахунок збиткового позивача, чия ліквідність становить лише 0,4, призводить до порушення майнових прав стягувача та загрожує його господарському виживанню;
- оскаржувана ухвала прямо суперечить сталій практиці Верховного Суду (зокрема, справам №910/1180/19, №910/9798/24), яка вказує, що розстрочення є винятковим заходом і не повинно створювати боржнику можливість ухилятися від виконання рішення. Суд першої інстанції формально послався на правові позиції, але фактично їх не застосував, оскільки не встановив наявності непереборних обставин та не оцінив відсутність наміру ТОВ «Нова Лінія 1» добровільно виконувати зобов`язання. Таким чином, ухвала не забезпечує реального захисту прав стягувача та підлягає скасуванню як незаконна.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що у разі відкриття виконавчого провадження та арешту розрахункових рахунків ТОВ "НОВА ЛІНІЯ 1", співробітники Відповідача не зможуть отримувати заробітну плату, а держава отримати податки, які сплачує Відповідач. Отже, розстрочення виконання рішення в даній справі строком не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом стягувача, що в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції, принципам рівності сторін перед законом і судом, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами. Одночасно розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та суттєво не вплине на фінансовий стан стягувача.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; призначено справу до розгляду на 19.05.2026 о 12:15 та в подальшому оголошено перерву в розгляді справи до 25.05.2026 о 14:00.
22.05.2026 до суду апеляційної інстанції від представника скаржника надійшли додаткові письмові пояснення, до яких останнім долучено нові докази, а саме: платіжна інструкція кредитового переказу коштів №2106 від 26.03.2026; заява ТОВ «Нова Лінія 1» про забезпечення позову від 24.03.2026 з відміткою канцелярії суду про реєстрацію; ухвала Господарського суду Одеської області від 25.03.2026 про забезпечення позову у справі №916/1078/26; постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 80619178 від 26.03.2026; постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 80619178 від 26.03.2026; клопотання ДП «Мегатранс-2» від 17.04.2026 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеськоэ? області від 25.03.2026 у справі №916/1078/26; платіжна інструкція кредитового переказу коштів №2976 від 24.04.2026; ухвала Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №916/1078/26.
За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернувся з цим документами поза межами строку, встановленого для їх подання апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, не просив суд поновити або продовжити строк для подання нових доказів та не навів жодних причин пропуску цього строку, вказані пояснення із новими доказами залишаються судом без розгляду на підставі частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні 25.05.2026 брали участь представники сторін.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про розстрочення виконання рішення суду
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно із статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
За приписами частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина п`ята статті 331 Господарського процесуального кодексу України).
Аналізуючи норми статті 331 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд зазначає, що відстрочка – це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом (частина третя статті 331 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини четвертої статті 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1)ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2)стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3)стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.
Передбачені статтею 331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання розстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.
З огляду на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року “Чижов проти України” зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.
Колегія суддів зазначає, що надання розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду належить до дискреційних повноважень суду. 
Дискреційне повноваження суду може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. 
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18.
Тож розстрочення/відстрочення виконання рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав,
Оскільки закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи, апеляційний господарський суд враховує наступне.
Як встановлено судом при безпосередньому дослідженні обставин справи в контексті вирішення питання про розстрочення виконання рішення, заява відповідача обґрунтована наступним:
- ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” - українське підприємство, що здійснює свою господарську діяльність в умовах військової агресії російської федерації, є великим платником податків. Станом на січень 2026 року в ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” працевлаштовано 1881 особа, з яких 83 працівники з інвалідністю. Станом на грудень 2025 року в ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” було працевлаштовано 1884 особи і загальним зарплатним фондом 50 533 791,14 грн. в місяць (в т.ч. ЄСВ– 10 927 942,58 грн., ПДФО – 9 049 794,08 грн., військовий збір – 2 513 832,57 грн.), з яких 78 працівників з інвалідністю. За період повномасштабної війни з 24.02.2022 року було мобілізовано 448 працівників, яким за ініціативи керівництва підприємства виплачується заробітна плата в повному розмірі, хоча законодавчо такий обов`язок було скасовано. За 2025 рік ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” сплачено податок на доходи фізичних осіб 560 872 260,75 грн., єдиного соціального внеску – 121 360 120,34 грн. та військового збору - 27 999 914,08 грн. За період повномасштабної війни з 24.02.2022 року по 30.01.2025 року було надано фінансової допомоги Збройним Силам України на загальну суму 18 607 542,09 грн. та благодійним фондам на загальну суму 4 635 000 грн.
- ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” відповідно до наказів Мінекономіки від 26.01.2024 року № 2477, від 16.12.2024 № 27898, від 12.12.2025 року № 3042 визнавалось та підтверджувало статусу критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.
- в разі блокування виконавчою службою банківських рахунків відповідача, ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” буде позбавлені можливості отримувати довідки ЦМУ ДПС по роботі з ВПП про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справляння яких покладено на контролюючі органи, які отримуються для участі у публічних закупівлях і де зазначено, що ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, що спричинить не можливість участі у публічних закупівлях та неминуче призведе до втрати прибутку. Такі, довідки ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” отримували, зокрема для участі у закупівлях, де замовником виступали структурні підрозділи Збройних сил України (військові частини).
- відповідач не приховує доходи, проте має зобов`язання, в тому числі щодо допомоги ЗСУ, та відповідно незначні доходи, що зумовлює необхідність розстрочки.
- оскільки позивач з моменту припинення договірних відносин у березні 2024 року не повернув відповідачу 2 257 872 гривень 00 копійок гарантійної суми, сплаченої відповідно до п. 5.1 Договору оренди, то вже фактично сплачено Позивачу 2 257 872 гривні. Тобто фактично зі стягнутих 11 434 243 (одинадцять мільйонів чотириста тридцять чотири тисячі двісті сорок три) гривні 27 копійок та судового збору в розмірі 171 513 (сто сімдесят одна тисяча п`ятсот тринадцять) гривень 65 копійок, Відповідачем сплачено на користь Позивача 2 257 872 гривень 00 копійок гарантійної суми, сплаченої відповідно до п. 5.1 Договору оренди, які Позивач не повернув з березня 2024 року та які складають фактично 1/5 частину від суми до оплати та якими Позивач безпідставно користувався з березня 2024 року.
Відповідачем зазначено суду, що внаслідок бойових дій Відповідач несе втрати та не може функціонувати повною силою, а саме: 
1) ТЦ м. Буча, Київська область. (м. Буча, адреса: вул. Нове Шосе, буд 48 (велися бойові дії). 15.03.2022 о 07 год. 40 хв. на об`єкті Будівля торговельного центру, допоміжні та господарські будівлі і прилеглої території торговельного центру за адресою Київська обл., м. Буча, Нове Шосе, 48, орендарем якого було ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” виникла пожежа, про що був складений Акт про пожежу, та поданий контролюючим органам згідно вимог законодавства та діючого Порядку обліку пожеж та їх наслідків, затвердженого постановою Кабміну від 26.12.2003 № 2030. Місце виникнення пожежі – центральний торговельний зал будівлі торговельного центру, множинні осередки виникнення горіння на території і в допоміжних та господарських будівлях. Причина пожежі (встановлена) – влучання боєприпасів та уражаючих елементів боєприпасів під час активних бойових дій в населеному пінкті;
2) ТЦ м. Херсон. (м. Херсон, адреса: вул. Нафтовиків 37 (окупація). З 31.05.2022 Херсон був під окупацією і до його звільнення 11.11.2022 будівлю торговельного центру, у якому функціонував зазначений вище підрозділ, а також товар та усі основні засоби і матеріально-технічні цінності, які там знаходяться, взяли під контроль озброєні особи, які представляють місцеву окупаційну владу. Але і після звільнення Херсону, російська федерація не припиняє обстрілювати м. Херсон; 
3) ТЦ м. Харків (м. Харків, адреса: пр. Аерокосмічний, 318-в (ведуться бойові дії);
4) ТЦ с. Нове Запоріжжя, Запорізька область. (с. Нове Запоріжжя, вул. Нікопольське шосе 1-е (ведуться бойові дії).
- військова агресія російської федерації проти України, що є загальновідомою обставиною, є як надзвичайною подією, наслідком чого є скрутний матеріальний стан відповідача, у разі арешту рахунків якого в межах виконавчого провадження буде зупинено діяльність підприємства критичної інфраструктури.
- у разі відкриття виконавчого провадження та арешту розрахункових рахунків ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1”, співробітники Відповідача не зможуть отримувати заробітну плату, а держава отримати податки, які сплачує Відповідач.
На підтвердження вищенаведених обставин відповідачем надано до суду такі докази:
- платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №5035 від 23.04.2019 на суму 2 257 872 грн. із призначенням платежу “опл. За Гарантійний платіж згідно договору 21-04 від 21/04/2019 зг. рах. №” 7 від 21.04.2019 без ПДВ”;
- довідку ТОВ “Нова Лінія 1” вих.№7 від 02.02.2026, згідно з якою повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “НОВА ЛІНІЯ 1” веде свою господарську діяльність в 7 (семи) регіонах України, станом па грудень 2025 року в Товаристві було працевлаштовано 1884 особи, з них 78 працівники з інвалідністю, Фонд заробітної плати у грудні 2025 року склав: 50 533 791,14 грн, із яких сплачено до державного бюджету: податок на доходи фізичних осіб: 9 049 794,08 грн; військовий збір: 2 513 832,57; єдиний соціальний внесок: 10 927 942,58 грн. За 2025 рік ГОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” сплачено податку на доходи на доходи фізичних осіб - 560 872 260,75 грн, єдиного соціального внеску – 121 360 120,34 грн. та військового збору – 27 999 914,08 грн.;
- довідку Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 12.12.2025 №27-11/87021 “Про підтвердження ТОВ “Нова Лінія 1” статусу критично важливого в особливий період”, з доданими до неї наказами Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 12.12.2025 № 3042 та від 16.12.2024 №27898 “Про підтвердження ТОВ “Нова Лінія 1” статусу критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період”;
- договори поставки, в яких відповідач є покупцем товару;
- договори про надання благодійної допомоги;
-довідку Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.10.2025 №11925/6/31-00-19-03-06, згідно з якою відповідно даних інформаційної системи органу ДПС за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року за оперативними даними на звітну дату загальна сума сплачених податків, зборів, платежів до державного і місцевих бюджетів, крім митних платежів, та сума сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за платником ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НОВА ЛІНІЯ 1" (податковий номер 30728887) в цілому по Україні становить: загальна сума сплачених податків, зборів, платежів, до державного і місцевих бюджетів, крім митних платежів (без врахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) - 422 240 075,12 грн., сума сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – 111 200 753,21 грн.
- податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за звітні періоди 1-12 місяці 2025 року 27 999 914,08 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, судом булу ретельно досліджено заперечення позивача щодо розстрочення виконання рішення, яке він обґрунтовує наступним:
- заборгованість в сумі 11 434 243,27 грн. виникла внаслідок неправомірних дій відповідача ТОВ “Нова Лінія 1”, який ухилився від сплати орендних платежів за період користування приміщеннями торгово-сервісного комплексу в період чинності договору оренди №21-04 від 21.04.2019;
- заборгованість за договором оренди виникла за 1 квартал 2024 і існує вже протягом двох років;
- з дати постановлення рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 минуло вже 8 місяців. За цей час ТОВ “Нова Лінія 1” не здійснило жодного платежу з метою хоча б часткового погашення заборгованості;
- внаслідок неправомірних дій відповідача ТОВ “Нова Лінія 1” позивач протягом двох років позбавлений можливості користуватися грошовими коштами в сумі 11 434 243,27 грн.;
- відповідно до офіційно оприлюднених даних індекс інфляції в Україні за 2024 склав 12,0%, а за 2025 рік склав 8,0%. Тобто за два роки існування заборгованості ДП “Мегатранс-2” зазнав інфляційних втрат близько 20% від суми заборгованості;
- відповідно до даних фінансової звітності відповідач ТОВ “Нова Лінія 1” має за 3 квартали 2025 чистий прибуток в сумі +179 831 000,00 грн., натомість позивач ДП “Мегатранс-2” отримав у 2025 збитки на суму - 6 297 095,00 грн.;
- подання ТОВ “Нова Лінія 1” одночасно із Заявою про розстрочення нового позову до суду про визнання недійсним договору оренди, який втратив чинність 31.03.2024 за згодою сторін та вже був предметом судового розгляду при ухваленні рішення у справі №911/1065/24, - є зловживанням процесуальними правами та недобросовісною процесуальною поведінкою відповідача;
- урахування суми гарантійного платежу в сумі 2 257 872,00 грн., що був сплачений відповідачем на виконання умов договору оренди №21-04 від 21.04.2019 є неможливим, оскільки: (а) зменшення суми боргу не передбачено нормою ст. 331 ГПК України; (б) урахування вказаної суми призведе до зміни резолютивної частини судового рішення, яке набрало законної сили, що також не передбачено ст. 331 ГПК України;
- посилання відповідача на здійснення ним господарської діяльності “в умовах військової агресії російської федерації” не заслуговує на увагу суду, оскільки повномасштабне вторгнення та військова агресія російської федерації є не унікальною ознакою відповідача, а є негативним фактором, який впливає на усіх суб`єктів господарювання в Україні, в тому числі негативно впливає і на позивача ДП “Мегатранс-2”;
- посилання відповідача на те, що він має “статус критично важливого для функціонування економіки” надає йому право бронювати працівників від мобілізації до лав ЗСУ, однак жодним чином не звільняють ТОВ “Нова Лінія 1” від обов`язку з виконання рішення суду, яке набрало законної сили;
- витрати ТОВ “Нова Лінія 1” на сплату податків, добровільні виплати та благодійну допомогу, в десятки разів перевищують розмір заборгованості, що стягнута з відповідача рішенням суду. Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 з відповідача було стягнуто суму заборгованості за договором оренди в сумі 11 434 243,27 грн. та судовий збір в розмірі 171 513,65 грн., загальна сума до стягнення становить таким чином 11 605 756,90 грн.;
- надані відповідачем документи на підтвердження сплати податків на сотні мільйонів гривень; добровільні виплати працівникам, що не передбачені нормами чинного законодавства та витрата коштів на благодійну допомогу свідчать про відмінний матеріальний стан відповідача та його платоспроможність;
- ДП “Мегатранс-2” є збитковим підприємством і розстрочення виконання рішення суду призведе до порушення прав позивача. Єдиним джерелом доходів для ДП “Мегатранс-2” є отримання прибутку від здачі в оренду торгово-сервісного комплексу, який належить йому на праві власності. Після розірвання договору оренди №21-04 від 21.04.2019, що був укладений між ТОВ “Нова Лінія 1” та ДП “Мегатранс-2”, відповідач не сплатив орендні платежі за останні три місяці користування приміщенням торгово сервісного комплексу, що призвело до утворення заборгованості в сумі 11 434 243,27 грн., яка була стягнута з відповідача рішенням Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 у даній справі №911/1065/24;
- з відомостей, які оприлюднені в Опендатабот відносно ТОВ “Нова Лінія 1” вбачається, що за 2025 рік відповідач отримав дохід в сумі 4 248 821 000,00 грн., (що на +1,52% більше, ніж в 2024 році) та чистий прибуток в сумі 246 927 000,00 грн. Активи відповідача на кінець 2025 року оцінюються в 4 690 997 000,00 грн., а коефіцієнт поточної (загальної) ліквідності складає 1,81. Той факт, що результатами 2025 року відповідач отримав чистий прибуток в сумі 246 927 000,00 грн. підтверджується також “Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)” форма № 2. Вказані докази підтверджують, що відповідач отримав за минулий рік дохід більше 4,2 млрд. грн. та чистий прибуток більше 240 млн. грн., що свідчить про відмінний фінансовий стан ТОВ “Нова Лінія 1”;
- відносно боржника ТОВ “Нова Лінія 1” (до зміни організаційно-правової форми ПАТ “Нова Лінія”, код ЄДРПОУ 30728887) в цілому було відкрито 9 виконавчих проваджень. Це свідчить про те, що відповідач систематично допускає невиконання своїх зобов`язань і це призводить до відкриття виконавчих проваджень. Виконавчі провадження за номерами АСВП №74995538, №74995998, №77839451 та №78854467 були відкриті 13.05.2024, 13.05.2024, 17.04.2025 та 18.08.2025 та наразі усі мають статус “Завершено”. Це свідчить про те, що навіть після початку повномасштабного вторгнення органи ДВС успішно завершують виконавчі провадження щодо відповідача. Наразі відсутні відкриті виконавчі провадження відносно боржника ТОВ “Нова Лінія 1”, наявність яких свідчила б про гіпотетичну можливість ускладнення виконання рішення суду у даній справі.
На підтвердження своїх заперечень позивачем надано до суду: бухгалтерську довідку ДП “Мегатранс-2” від 05.03.2026, згідно з якою за даними бухгалтерського обліку ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА “МЕГАТРАПС-2” станом на 05 березня 2026 р. заборгованість ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” складає: заборгованість на 01.05.2024р.: 12 248 124 грн., збільшення заборгованості за період 01.05.2024 - 05.03.2026: 0 грн., погашення заборгованості за період 01.05.2024 - 05.03.2026: 0 грн., заборгованість на 05.03.2026р.: 12 248 124 грн., всього заборгованість контрагента ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” становить 12 248 124 грн.; позовну заяву ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до ДП “Мегатранс-2” про визнання недійним договору оренди приміщень торгово-сервісного комплексу; ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі №916/246/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “НОВА ЛІНІЯ 1” до Дочірнього підприємства “МЕГАТРАНС-2” про визнання недійсним договору; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №5035 від 23.04.2019 на суму 2 257 872 грн. із призначенням платежу “опл. За Гарантійний платіж згідно договору 21-04 від 21/04/2019 зг. рах. №” 7 від 21.04.2019 без ПДВ”; договір оренди №21-04 від 21.04.2019 приміщень торгово-сервісного комплексу; акт №01 від 29.03.2024 обстеження технічного стану майна переданого в оренду згідно договору оренди №21-04 від 21.04.2019 будівлі торгово-складського комплексу ДП “Мегатранс 2” (Нова Лінія); відомості з сайту Опендатабот щодо ТОВ “Нова Лінія 1”; звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) ТОВ “Нова Лінія 1” за 2024 рік; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.04.2017 №85463450 за параметром: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо земельної ділянки кадастровий номер 5121085200:01:001:0314, з якої вбачається, що на вказаній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна - нежитлові будівлі, загальною площею 18721,2 кв.м., за адресою: Одеська обл., Біляївський р., с/рада. Усатівська, автодорога Київ-Одеса, 462км + 828м, який належить на праві приватної власності ДП “Мегатранс 2”; бухгалтерську довідку ДП “Мегатранс 2” №0503-02 від 05.03.2026 про аналіз фінансового стану підприємства станом на 31.12.2025, згідно з якою за даними Звіту про фінансові результати (Форма - 2мс), за 2025 рік підприємство отримало чистий збиток у розмірі 6 297 095,00 грн., причини збитковості: відсутність діяльності з надання приміщень в оренду, що обумовлена розташуванням об`єкта оренди на території де ведуться бойові дії поруч із контрольно-пропускним пунктом. Підприємство не здатне покрити поточні борги своїми активами без повернення дебіторської заборгованості за послуги оренди надані покупцю ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1”, це ознака неплатоспроможності. Грошові активи та їх еквіваленти на 31.12.2025 р. складають 84 103 грн.; дебіторська заборгованість складає 12 841 381 грн., із якої 12 248 124 грн. - несплачена дебіторська заборгованість ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1”. Коефіцієнт поточної ліквідності: складає 0,4 (нормативне значення > 1,0), що розраховано як відношення оборотних активів (ряд. 1195) без урахування заборгованості ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” до поточних зобов`язань (ряд. 1695), тобто (13020,4-12 248,1) / 2 086,1 =0,4. Фінансовий стан ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА “МЕГАТРАНС-2” характеризується як збитковий за підсумками звітного періоду. Існує ризик несплатоспроможності, якщо не буде погашена дебіторська заборгованість покупцем ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1”. Підприємство продовжує господарську діяльність та вживає заходів щодо виходу на прибутковість; податкову декларацію з податку на прибуток підприємств ДП “Мегатранс 2” за 2025 рік, згідно з якою фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності становить -6 297 095 грн.; фінансову звітність мікропідприємства ДП “Мегатранс 2” на 31.12.2025, згідно з якою чистий збиток становить 6 297 095 грн.; індекс інфляції (індекс споживчих цін) в Україні у 2025 році.
Аналогічні доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі на ухвалу суду про розстрочення виконання рішення.
Колегія суддів вважає, що надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. 
У даному випадку судом наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення, яке не перевищує одного року (фактично розстрочено на 4 місяці), і в даному випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням балансу інтересів сторін.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, заяву про розстрочення виконання рішення відповідач обґрунтовував сукупністю обставин, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності в умовах воєнного стану, статусом критично важливого для функціонування економіки підприємства, значною кількістю працівників, необхідністю забезпечення безперервної виплати заробітної плати та сплати податків, участю у публічних закупівлях, а також негативними наслідками, які можуть настати у разі негайного примусового виконання рішення шляхом арешту рахунків.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Нова Лінія 1» станом на час розгляду заяви здійснювало діяльність у декількох регіонах України, забезпечувало роботою понад 1800 працівників, у тому числі осіб з інвалідністю, сплачувало значні суми податків та зборів до державного бюджету, а також надавало фінансову допомогу Збройним Силам України та благодійним організаціям.
На підставі наказів Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 26.01.2024 № 2477, від 16.12.2024 № 27898 та від 12.12.2025 № 3042 відповідача визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливим для забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що застосування заходів примусового виконання рішення у вигляді арешту рахунків відповідача може мати наслідком не лише ускладнення його господарської діяльності, а й фактичне блокування можливості участі у публічних закупівлях, у тому числі пов`язаних із забезпеченням потреб держави та військових формувань, оскільки отримання відповідних довідок контролюючих органів про відсутність заборгованості є необхідною умовою участі у таких процедурах.
За встановлених обставин місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що розстрочення виконання рішення у цій справі спрямоване саме на забезпечення реального виконання судового акта, оскільки дозволяє відповідачу здійснювати поступове погашення заборгованості без припинення господарської діяльності та без створення ризиків невиконання інших суспільно значимих зобов`язань.
Колегія суддів також враховує, що відповідач не заперечував наявності обов`язку щодо виконання рішення суду, не ставив під сумнів обов`язковість такого рішення та звернувся саме із заявою про розстрочення його виконання, тобто фактично підтвердив намір виконати судовий акт у повному обсязі. 
При цьому в ході апеляційного перегляду представник відповідача пояснив, що здійснив погашення суми основного боргу двома платежами за графіком, що не заперечується позивачем. Також має намір повністю погасити в строк встановлений ухвалою суду.
Оцінюючи обставини зазначені заявником, судова колегія враховує, що внаслідок повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України ТОВ “НОВА ЛІНІЯ 1” зазнало значних прямих матеріальних втрат, пов`язаних із руйнуванням та окупацією його торговельних центрів. Зокрема, матеріалами справи (актом про пожежу від 15.03.2022) підтверджується факт повного знищення торговельного центру в місті Буча Київської області внаслідок влучання боєприпасів під час бойових дій. Крім того, торговельний комплекс товариства в місті Херсоні тривалий час перебував під ворожою окупацією, а після звільнення постійно зазнає систематичних артилерійських обстрілів. Окремі підрозділи підприємства у місті Харкові та селі Нове Запоріжжя також функціонують у безпосередній близькості до зон ведення активних бойових дій. Навіть за таких умов відповідач виплачує в повному обсязі заробітну плату 448 мобілізованим працівникам та надавши фінансову допомогу Збройним Силам України на суму понад 18,6 млн грн і благодійним фондам на суму 4,6 млн грн, що підтверджується відповідними довідками та платіжними інструкціями.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував ступінь вини відповідача у виникненні спору, колегія суддів відхиляє, адже сама по собі наявність заборгованості та встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань вже були предметом дослідження під час розгляду спору по суті та отримали належну правову оцінку у рішенні суду. Натомість під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суд оцінює не правомірність виникнення заборгованості, а наявність обставин, які на момент звернення із відповідною заявою істотно ускладнюють одночасне виконання рішення у повному обсязі. При цьому ступінь вини боржника не є єдиною та безумовною підставою для відмови у розстроченні виконання рішення, а підлягає оцінці у сукупності з іншими встановленими обставинами справи.
Посилання скаржника на подання відповідачем інших позовів (зокрема справи №916/246/26) як на ознаку недобросовісності є неприйнятними, оскільки реалізація конституційного права на судовий захист не може розцінюватися як зловживання процесуальними правами чи підстава для відмови у розстрочці, а оцінка новим позовам буде надана у відповідних провадженнях, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.
Колегія суддів критично оцінює і доводи апелянта про відсутність виключних підстав для розстрочення виконання рішення, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини щодо функціонування відповідача в умовах воєнного стану, його статусу критично важливого підприємства, значної кількості працівників, участі у забезпеченні потреб держави та наявності ризику блокування господарської діяльності у разі негайного примусового виконання рішення є такими, що безпосередньо впливають на можливість належного та безперервного функціонування підприємства в умовах збройної агресії російської федерації проти України, а тому правомірно були враховані судом першої інстанції як виняткові у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України.
Сам факт отримання прибутку або наявності значного обсягу господарської діяльності не виключає можливості застосування розстрочення виконання рішення, оскільки процесуальний закон не пов`язує надання такого заходу виключно зі скрутним фінансовим становищем боржника.
У даному випадку суд першої інстанції виходив не з повної неплатоспроможності відповідача, а з необхідності недопущення негативних наслідків для діяльності підприємства, яке має критично важливе значення для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення.
Водночас доводи апеляційної скарги щодо скрутного фінансового становища позивача та можливого порушення його прав у зв`язку з розстроченням виконання рішення не спростовують висновків суду першої інстанції про дотримання балансу інтересів сторін.
Колегія суддів враховує, що надане судом розстрочення має обмежений у часі характер, передбачає чіткий графік виконання рішення та спрямоване саме на забезпечення гарантованого й реального погашення заборгованості протягом порівняно нетривалого строку.
Отже, у даному випадку розстрочення виконання рішення не призводить до фактичного позбавлення позивача права на виконання судового акта, а навпаки забезпечує досягнення мети виконавчого провадження шляхом створення умов для реального виконання рішення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно відповідача, хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює, в тому числі з метою забезпечення вирішення соціально важливих питань.
Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд забезпечив стабільну діяльність відповідача, як стратегічного підприємства в умовах воєнного стану країни та реальне виконання рішення суду.
За таких обставин, відстрочення виконання рішення для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, відповідач лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.
Відстрочення виконання рішення суду в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Апеляційна скарга у переважній своїй частині фактично відтворює аргументи, які позивач уже викладав у запереченнях проти заяви про відстрочення та які були всебічно досліджені судом першої інстанції з наданням їм належної правової оцінки в оскаржуваній ухвалі. Зміст скарги не містить нових фактичних даних або правових аргументів, здатних спростувати встановлені судом першої інстанції обставини чи поставити під сумнів законність зроблених висновків.
Колегія суддів наголошує, що відстрочення виконання рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав, а тому у даному випадку не йдеться про ставлення під сумнів необхідності виконання чинного судового рішення чи його обов`язковості, а навпаки - про створення належних умов для такого виконання, враховуючи об`єктивні чинники, що впливають на таку спроможність боржника.
А тому міркування скаржника про неприйнятність застосування відстрочення через те, що воно ставить боржника у більш привілейоване становище, є фактичним запереченням процесуального інституту відстрочення як такого.
З огляду на те, що питання про розстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень господарського суду першої інстанції, який у своєму рішенні надав належні та достатні підстави для обґрунтування відстрочення рішення у цій справі, і при цьому не встановлено порушень вимог чинного законодавства або недотримання «справедливого балансу» інтересів сторін, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування або зміни ухвали місцевого господарського суду про розстрочення виконання рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду щодо розстрочення виконання рішення суду.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 у справі №911/1065/24.
За таких обставин, апеляційна скарга на рішення задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 про розстрочення виконання рішення у справі №911/1065/24 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 про розстрочення виконання рішення у справі №911/1065/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку відповідно до ч.1 ст.287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.06.2026.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська