КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2569/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ
Справа № 355/641/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_7, яка подана представником ОСОБА_8, на рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Цирулевської М.В. та присяжних Забельєвої Т.М., Келеш Є.І.,
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Баришівська селищна рада Броварського району Київської області, Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, Баришівська державна нотаріальна контора, про оголошення фізичної особи померлою,
встановив:

У квітні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Баришівського районного суду Київської області із заявою, в якій просила оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.
В обґрунтування заяви заявник зазначила, що ОСОБА_2 є її сином, народився в с. Дем`янівка Першотравневого району Донецької області, громадянин України. 03 грудня 2022 року його було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання службових обов`язків внаслідок танкового обстрілу біля населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області ОСОБА_2 зник безвісти. За матеріалами службового розслідування, приблизно о 13:00 год. під час виконання бойового завдання поблизу с. Красногорівка в районі «ІНФОРМАЦІЯ_8» внаслідок танкового обстрілу син заявниці отримав поранення, несумісне з життям. Син заявниці не подавав ознак життя після отримання тяжкого смертельного поранення внаслідок танкового обстрілу, у зв`язку з чим його було залишено на позиції.
Відтак, він вважається зниклим безвісти, оскільки у зв`язку з окупацією військами Російської Федерації позиції неможливо встановити його місце знаходження чи поховання. Визнання померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно заявниці для реалізації права на спадкування, отримання статусу члена сім`ї загиблого та отримання державних спеціальних гарантій, передбачених для членів родини загиблих військовослужбовців.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 06 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою задоволено.
Оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Дем`янівка Першотравневого району Донецької області (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Першотравневим РВ УМВС України в Донецькій області 02.06.1997, РНОКПП: НОМЕР_3 ), місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , померлим під час виконання службових (бойових) завдань за призначенням із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України від дня вірогідної смерті ОСОБА_2 , визначивши місце його смерті (загибелі) с. Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області.
Датою смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись із рішенням суду, представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_8. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення місцевого суду не відповідає нормам матеріального права, оскільки відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізичну особу можливо оголосити померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.
Положення другого речення цієї статті містить виняток із загального правила, яким надається право суду залежно від конкретних обставин скоротити цей строк. При цьому, суд скорочує тривалість строку, але початок перебігу залишається незмінним - день закінчення воєнних дій. На таке тлумачення вказує словосполучення «цього строку», тобто того самого дворічного строку, початком якого є день закінчення воєнних дій.
Оскільки норми, що містяться у першому та другому реченнях ч. 2 ст. 46 ЦК України перебувають у системно-логічному зв`язку, то немає підстав вважати, що в нормі другого речення частини другої статті 46 ЦК України є вказівка на будь-який інший юридичний факт, що визначає початок перебігу шестимісячного строку, що відрізняло б його від дворічного строку.
Апелянт вважає, що законодавець визначив можливість оголосити фізичну особу померлою лише після закінчення воєнний дій: за загальним правилом після 2 років від такої дати, а у якості винятку, з урахуванням конкретних обставин, раніше, але у будь-якому разі, не раніше 6 місяців. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Суд першої інстанції не надав оцінку тим обставинам, що ведення активних бойових дій на території с. Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади припинилось окупацією цієї території російською федерацією, у зв`язку з чим таке оголошення до спливу законодавчо встановленого строку, суперечить вимогам частини другої статті 46 ЦК України.
Таким чином, оскільки станом на день звернення з даною заявою до суду воєнні дії не закінчені, ведення активних бойових дій на території с. Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади припинилось окупацією цієї території російською федерацією 12.11.2024 року, у зв`язку з чим відлік встановленого строку відповідно ще не розпочався, звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним, а відтак право на звернення до суду з відповідною заявою не виникало.
Отже, висновки суду у справі не відповідають обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у справі.

В судове засідання представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги , просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України судом розглянуто справу за їх відсутності. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, встановлених у судовому засіданні обставин, зокрема, відсутність відомостей про місце проживання і місце знаходження ОСОБА_2 із кінця січня 2023 року, з огляду на матеріали службового розслідування, зникнення ОСОБА_2 безвісти у зв`язку з воєнними діями, а також зважаючи на завершення бойових дій на території, де безвісти зник син заявниці, є підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим від дня його вірогідної смерті.
З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 колегія суддів погоджується. 

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим (повторно) Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.03.2023 (а.с. 14). Його матір`ю зазначена ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_3 .
Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .
Згідно із витягом з наказу № 11 від 11.01.2023 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду номера обслуги 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 (а.с. 16, 116).
29.01.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 431 про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 (а.с. 21 (зворот), 119 (зворот).
З матеріалів службового розслідування, проведеного на виконання означеного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 118-133), вбачається наступне.
Згідно із рапортом командира роти охорони військової частини НОМЕР_1 (а.с. 119) ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Красногорівка внаслідок танкового обстрілу загинув номер обслуги 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 .
За поясненнями водія 3 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 , та водія 1 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_5 , солдата ОСОБА_5 , відібраними заступником командира роти охорони з морально-психологічного забезпечення, лейтенантом ОСОБА_6 (а.с. 125-126), солдат ОСОБА_2 , разом із солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 27.01.2023 заступили на бойове чергування поблизу с. Красногорівка на позиції «ІНФОРМАЦІЯ_8». Близько 13:00 год почався танковий обстріл означеної позиції. Солдати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бачили, як у місце, де перебували солдати ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , потрапив ворожий снаряд. Обидвох солдат сильно присипало землею, обидва не подавали ознак життя.
01.02.2023 складено акт про настання смерті (а.с. 127), відповідно до якого солдати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посвідчують, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув солдат ОСОБА_2 в результаті ворожого танкового обстрілу від поранень, несумісних з життям. Можливість забрати тіло була відсутня, оскільки воно перебувало у зоні ведення активних бойових дій.
Згідно із витягом з наказу № 56 від 25.02.2023 солдата ОСОБА_2 , номера обслуги 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що безвісно відсутній (а.с. 17, 117).
Відповідно до сповіщення сім`ї № 10 від 03.03.2023 (а.с. 18) солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , безвісти зник 27 січня 2023 року під час виконання службових обов`язків внаслідок танкового обстрілу біля н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області. Означене сповіщення видано на підставі сповіщення про безвісти зниклого № 1594 від 02.03.2023 військової частини НОМЕР_1 .
Після отримання означеного сповіщення заявник ОСОБА_1 подала заяву про кримінальне правопорушення (талон-повідомлення ЄО №848 від 06.03.2023) (а.с.19).
Відповідно до довідки № 3849 від 12.07.2023 (а.с. 15) солдат ОСОБА_2 в період з 11.01.2023 по 27.01.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України.
За інформацією Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Київ) (за № 589/30.9-24 від 15.05.2025, отримана судом 21.05.2025) (а.с. 77), актових записів цивільного стану відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з 01.01.2022 по теперішній час, не виявлено.
З наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей з бази даних вбачається, що ОСОБА_2 з 11.02.2022 по теперішній час за межі території України не виїжджав, ліній розмежування з тимчасово окупованою територією не перетинав (а.с. 63-64).
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та витягу з Єдиного реєстру довіреностей, від імені ОСОБА_2 спадкові справи не заводились та довіреності не посвідчувались. Інформація щодо вчинення нотаріальних дій за участю ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , у тому числі дані з реєстру правочинів, спадкових справ, довіреностей, за період з 01.01.2022 і донині відсутня (а.с. 59-61).
23.05.2025 судом отримані витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 78, 79), з яких не вбачається набуття ОСОБА_2 майна та/або здійснення дій від його імені після 01.01.2022.
Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, на території н.п. (с.) Красногорівка Покровського району Донецької області, що відноситься до Мар`їнської міської територіальної громади, 11.11.2024 року є датою завершення бойових дій; а з 12.11.2024 року означена територія України є тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Статтею 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 викладено наступні висновки, належно враховані судом першої інстанції.
«81. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
82. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
83. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
84. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
…92. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.
94. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
95. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
96. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
98. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
… 122. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України).
123. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій».

Судом першої інстанції встановлено і доводами апеляційної скарги не спростовано, що відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , під час службового розслідування були встановлені обставини та факти:
- в доповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2023 року вказано, що близько 13-00 27 січня 2023 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Красногорівка в районі позиції «ІНФОРМАЦІЯ_8» внаслідок танкового обстрілу солдат ОСОБА_2 отримав поранення, несумісні з життям, тіло не евакуйоване;
- в доповіді від 02.02.2023 року вказано відомості про втрачену зброю та інвентар;
- в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 №10т, за ЖОЖ 2022 розпочатий 22.12.2022 з 236 по 236 аркуш міститься інформація за 29.01.2023 року про те, що солдат ОСОБА_2 27 січня 2023 року отримав поранення, несумісні з життям, тіло не евакуйоване;
- в акті про настання смерті від 01 лютого 2023 року вказано, що солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті ворожого танкового обстрілу від поранень, несумісних з життям. Можливості забрати тіло немає, оскільки воно перебуває в зоні ведення активних бойових дій.
За результатами службового розслідування зроблено висновок: до отримання рішення суду про встановлення факту смерті або лікарського свідоцтва про смерть вважати, що номер обслуги 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 зник безвісти за особливих обставин 27 січня 2023 року поблизу с. Красногорівка на позиції «ІНФОРМАЦІЯ_8» під час виконання бойового завдання.

Отже, матеріалами справи доведено, що військовослужбовець ОСОБА_2 зник безвісти 27 січня 2023 року поблизу с. Красногорівка Покровського району Донецької області за обставин, які з великою ймовірністю загрожували його життю, та наявні підстави обґрунтовано припустити, що ОСОБА_2 загинув саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки з зазначеної дати він рахується безвісти зниклим.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зникнення безвісти ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання, за обставин отримання поранень, несумісних з життям, тривала відсутність будь-яких відомостей про його місцеперебування, безрезультатність досудового розслідування, а також відсутність інформації про перебування у полоні, у своїй сукупності дають достатні правові підстави відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України для вірогідного припущення його смерті та оголошення його померлим у судовому порядку.
Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, щодо території н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області, що відноситься до Мар`їнської міської територіальної громади, зазначено, що 11 листопада 2024 є датою завершення активних бойових дій; а з 12 листопада 2024 року означена територія України є тимчасово окупованою Російською Федерацією.
Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, у розглядуваній справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_2 ( н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області) , тобто у даному випадку з 11 листопада 2024 року, а отже на час ухвалення судом першої інстанції рішення вказаний строк сплив.
Помилкове зазначення в оскаржуваному рішенні, що датою завершення активних бойових дій на території н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області, що відноситься до Мар`їнської територіальної громади, є 16 січня 2025 року, не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції. 

Доводи апеляційної скарги представника ІНФОРМАЦІЯ_7 зводяться до того, що ведення активних бойових дій на території н.п. Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади припинилось окупацією цієї території російською федерацією 12 листопада 2024 року, у зв`язку з чим оголошення особи померлою до спливу законодавчо встановленого строку суперечить вимогам ч. 2 ст. 46 ЦК України, оскільки відлік встановленого законом строку не розпочався.
Тобто представник скаржника вважає, що якщо після закінчення активних бойових дій на певній території, ця ж територія стала тимчасово окупованою рф, то перебіг строку, визначеного частиною другою статті 46 ЦК України, не розпочинається.
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи, оскільки вони не узгоджуються з вищевикладеними правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22, згідно з якими, з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи (п. 3, 99, 122, 123 постанови), і що суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (п. 84 постанови).
Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, в переліку територій активних бойових дій днем закінчення активних бойових дій у н.п. Красногорівка Мар`їнської територіальної громади Донецької області є 11 листопада 2024 року.
Оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_2 , на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником, у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув, то відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 11 листопада 2024 року.
Такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій ( пункт 109 постанови).
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 , «розширювальне тлумачення частини другої статті 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.»
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_7, яка подана представником ОСОБА_8, - залишити без задоволення.
Рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 04 травня 2026 року. 

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.