Справа № 522/13578/23
Провадження№ 2др/522/87/26
№2др/522/89/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши Заяву представника ОСОБА_1 -адв.Левіта В.С. про стягнення судових витрат та заяву представника ОСОБА_2 -адв.Хижняк А.В. про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з сином шляхом встановлення графіку зустрічей,
ВСТАНОВИВ:
До суду 20.05.2026 року надійшла заява представника ОСОБА_1 -адв.Левіта В.С. про ухвалення додаткового рішення, згідно яких просили стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 30000 грн.
В обґрунтування заяви послались на те, 18.05.2026р. суд постановлено рішення суду, яким позов задоволено частково, та відповідачка з метою захисту своїх прав уклала договір про правничу допомогу, яким передбачено гонорар 30 000 грн.
Також вбачається зо таке клопотання було ним подано 03.03.2025р (а.с.230-231 т3).
Представника ОСОБА_2 -адв.Хижняк А.В. 20.05.2026р. надала заперечення щодо стягнення витрат .
Також заперечення надавались і 13.03.2025 (а.с.2-4 том4), де вказує що не надано платіжних доручень, які б підтверджували факт здійснення розрахунку з адвокатом, та що така сума витрат є завищеною і не співмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом та обсягом виконаних послуг.
До суду 20.05.2026 року надійшла заява представника ОСОБА_2 -адв.Хижняк А.В. про ухвалення додаткового рішення, згідно яких просили стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. та витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 45436,80 грн. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн.
В обґрунтування заяви послались на те, 18.05.2026р. суд постановлено рішення суду, яким його позов задоволено частково, та не вирішено питання стягнення судового збору, витрат за договором про правничу допомогу,, які позивач поніс у розмірі 50 000 грн., а також просив стягнути витрат за експертизу.
22.05.2026р адв. ОСОБА_4 надав заперечення на заяву про стягнення судових витрат .
22.05.2026 адв. ОСОБА_4 подав клопотання про доручення доказів, а саме зазначається на ознаки підробки платіжних документів шляхом перевірки за допомогою онлайн сервіс «Державний сервіс перевірки квитанцій» та «Перевірка документів ПриватБанку».
Адв. Хижняк 25.05.2026 надала додаткові пояснення, щодо дійсної оплати за цими квитанціями.
26.05.2026р адв. ОСОБА_4 надано заперечення на заяву , де зазначає, що при повторній перевірці квитанцій від 07.03.2025 дана інформація відсутня. Та долучив роздруківку відомостей. Наполягав на встановленні факту подання платіжних документів з ознаками підробки.
27.05.2026 адв. ОСОБА_4 подав додаткові пояснення, за якими зазначив, що перевірив квитанції за допомогою онлайн сервіс «Перевірка документів ПриватБанку» та вказані обставини підтверджені. Проти дійсності вказаних квитанцій не заперечує.
Також вбачається. що адв.Левіт 03.03.2025р подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (а.с.238-241 т.3) вважають, що заявлена суму витрат у розмірі 30 000 грн. не є пропорційною та спів мірною зі складністю справи.
Із приводу вимог сторін щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Стороною позивача була заявлена вимога про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), акт виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. 
Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховний Суд, відповідно до якої сам по собі договір про надання правничої допомоги не є достатнім доказом понесення витрат,
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справ.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Представник позивача адв. Хижняк А.С. просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 50000 грн. , про стягнення судового збору та витрат за проведення судової експертизи.
В підтвердження таких витрат надано:
Договір №51/07-23ф про надання адвокатом правничої допомоги від 03.07.2023 укладений між АО «Респонд» в особі керуючого партнера Хижняк А.В. та ОСОБА_2 (а.с.197). ціна виконання цього доручення визначається сторонами у додаткових угодах. Клієнт зобов`язується сплатити АО фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього доручення. В договорі зазначено, що АО бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу з усіх питань, ПОВЯЗАНИХ ІЗ ПРОВЕДЕННЯМ в будь-яких державних органах, приватних підприємствах, банках, органів ДПС, органах прокуратури, СБУ правоохоронних органах, відібрання пояснень, будь-яких слідчих дій,оперативно-розшукових та інших заходів кримінально-правового впливу за участь чи відносно Клієнта, а також представництво інтересів клієнта в судах,, і шляхом участі адвоката АО в ому числі і з правом подання позову, відмови від позову, укладання мирової угоди, отримання грошових коштів та майна. Належних Клієнту, знайомитися з матеріалами справи, отримувати копії судових рішень та виконавчі листи, інформацію про рух справи, підписувати та подавати заяви, клопотання, скарги, оскаржувати дії слідчого, засвідчувати копії документів підписувати апеляційну та касаційну скаргу на рішення суду тощо. 
Також має право укладати угоди про надання правничої допомоги з Клієнтом з іншими адвокатами або спеціалістами на свій розсуд.
Ціна виконання цього доручення визначається сторонами у додаткових угодах.
Також додано Додаткову угоду №1 від 03.07.2023р. до договору №51/07-23ф.., за якою АО зобов`язується надати Клієнту певні послуги: формування правової позиції по справі, стратегії і її погодження (5000 грн.0, збір, аналіз і систематизація доказів, їх підготовка-70000грн., складання позовної заяви і технічне оформлення пакету документів -11 0000 грн., комунікація з клієнтом- 60000 грн.,підготовка до судових засідань та участь в них (приблизно 10 годин)-15000 грн., підготовка та подання до суду процесуальних документів-відповіді на відзив, заяв, клопотань-6000 грн., Вього-50 000 грн.
Також додано Додаткову угоду №2 від 03.07.2025р. до договору №51/07-23ф., за якою сторони домовились продовжити строк дії Договору від 03.07.2023р. до 31.12.2026р.
Надано Акт-прийому –передачі від 19.05.2026р. виконаних робіт до Договору №51/07-23ф про надання адвокатом правничої допомоги від 03.07.2023, та Детальний опис робіт від 19.05.2026р. , за який зазначено перелік робіт згідно Додаткової угоди №1., та платіжні інструкції на сплату за надання правничої допомоги за договором № 51/07-23ф від 03.07.2023р. на суму 34158,42 грн та на 30 198,02 грн. 
Представник відповідача адв. Левіт В.С. заперечував проти стягнення таких витрат. Матеріали справи не містять доказів що такі витрати поніс особисто позивач.
Суд дослідивши надані заяви та докази вважає, що заява про стягнення судового збору у розмірі 1073.60 грн. підлягає задоволенню, оскільки така заява була своєчасно заявлена до вирішення справи по стукіт, кошти сплачені і позов задоволено частково.
Щодо стягнення витрат, що пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 45436,80 грн. суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки в попередніх заявах представник позивача не заявляв про понесення таких витрат та про їх стягнення.
Щодо витрат за надання правничої допомоги у розмірі 50 000 грн, то з урахуванням заяви адв.Левіта В. про зменшення витрат та завищених тарифів і їх не співмірністю, суд частково погоджується з такими доводами, оскільки вважає, вважає, що такі послуги як формування правової позиції і стратегії, а також її погодження з клієнтом у розмірі 5000 грн. є завищеною, та вважає можливим стягнути у розмірі 30000 грн. також суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині послуги за комунікацію з клієнтом на суму 6000 грн.. та за послугу на суму 6000 грн. за подання до суду процесуальних документів, а також у розмір 7000 грн – за збір і за аналіз і систематизацію доказів , оскільки не наведено яких саме доказів , та по якій справі. Таким чином суд вважає можливим стягнути з відповідачки понесені витрати у загальному розмірі 29 0000 грн.
Представник відповідачки адв. Левіт В.С. просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмір 30 000 грн.
На підтвердження таких витрат надано:
-Договір про надання про правову допомогу від 11.09.2024. за яким п.1.2. надаються послуги: з надання правничої допомоги, представництво інтересів в судових та інших державних органах, підготовка заяв, звернень, судових документів, здійснення захисту інтересів клієнта, надання правничої допомоги при приводженні у цивільних справах, кримінальних справах та справах про адміністративне правопорушення, справах в порядку адміністративного та господарського процесуального судочинства.
-Згідно п.5.2. Договору передбачено, що відповідно до п.1. плата сплачується адвокату в порядку, що визначається окремою угодою.
.- Додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 17.09.2024р (а.с.190). зі змістом п.2 якого :Зміст доручення і де воно підлягає виконанню, якщо потрібно:
- представництво інтересів Клієнта у справі №522/13578/23за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкування з сином шляхом встановлення графіку зустрічей,
П.4 Договору передбачено, що строк дії Договору- необмежений.
П.5 Договору передбачено: Гонорар за виконання доручень, визначених п.2 договору, визначається у розмірі 30 000 грн., який сплачується адвокату протягом 30 днів після завершення розгляду справи судом 1 інстанції.
Проте представником відповідачки не надано Акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про правничу допомогу, та не надано Детального опису виконаних робіт
Враховуючи те, що представник відповідачки не надав детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та акт прийому –передачі наданих послуг , суд вважає що такі вимоги адв. ОСОБА_4 не підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільний процесуальний кодекс України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином стягнення судового збору з відповідачки підлягаю у розмірі частини від сплачено, тобто у розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст.ст. 2-13, 44, 49, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Постановити у справі додаткове рішення.
Відмовити представнику ОСОБА_1 -адв.Левіта В.С. у стягненні витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги.
Заяву представника ОСОБА_2 -адв.Хижняк А.В. про стягнення судових витрат задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 29 000 (двадцять девять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн.
В іншій частині заяви представника ОСОБА_2 -адв.Хижняк А.В. – відмовити. 
На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 30.06.2026 року.

Суддя  Л.В.Домусчі